49 



2G7 



deles maa det bemærkes, at hvis Maksimum i Temperatur og Saltholdighed for en 

 bestemt Arts Forekomst søges oplyst, saa er kun opført Vandsøjlens Minimum for den 

 Forekomstdag, hvor den højeste Temperatur eller højeste Saltholdighed er iagttaget paa 

 det paagældende Sted. Ligeledes, at hvis Minimum ønskes bestemt, er kun den paa- 

 gældende Vandsøjles Maksimum opført. Et Eksempel vil nærmere illustrere dette Forhold. 

 Lad os antage, at vi ønsker at bestemme den Maksimumstemperatur, en bestemt nordlig 

 Art, f. Eks. Oikopleura labradoriemis, optræder under i vore Farvande. Vi sammenligne da 

 Vandets Temperatur paa de forskellige Dage paa hvilke den er optraadt. Den af disse 

 Dage, der viser det højeste Minimum, er da den, efter hvilken vi angive Maksimumstem- 

 peraturen for Arten. Lad os antage, at dette højeste Minimum falder ved Anholt Knob d. 

 1. Juni 1900. For denne Dag viser den nautiske Journal følgende Temperatur for dette Sted: 





Dybden : 





8 Met. 



11 Met. 



16 Met. 



19 Met. 



23 Met. 



28 Met. 



11,3° C. 



11,4 



11,3 



10,4 



5,2 



5,1 



5,2 



Maksimumstemperaturen for det Vand, i hvilket Arten optræder, tør da ikke sættes 

 til højere end 5,1, da den meget vel kan være taget i Vandlaget ved ca. 23 Meters Dybde, 

 idet Planktonposen er ført gennem alle Vandlag. 



For at kunne danne os et Skøn om, hvilke Planktonorganismer der danne Hoved- 

 massen af Makroplankton paa forskellige Steder og til forskellige Tider i vore Farvande, 

 have vi foretaget en Art kvantitative Bestemmelser paa følgende Maade : Rumfanget af 

 Plankton i hver enkelt Prøve er maalt, efterat Prøven har henstaaet i Ro; dernæst er det 

 efter Skøn afgjort, hvor stor en Part af dette Rumfang de enkelte Dyregrupper udgør, idet 

 der intet Hensyn er taget til de Grupper, som i den paagældende Prøve kun udgøre en 

 forsvindende Del af Plankton 1 ). Maales det f. Eks. , at Rumfanget af Plankton i en enkelt 

 Prøve udgør 6 Kubikcentimeter, og ses det, at Plankton i Hovedsagen bestaar af Sagitta 

 og Krebsdyr, saa skønnes der kun om, hvormange af de 6 Kubikcentimeter hver af disse 

 Dyregrupper udgør. Hvad der væsentligt bidrager til at nedsætte Fejlgrænsen ved Be- 

 stemmelserne er den Omstændighed, at naar der er store Mængder af Plankton til Stede, 

 er det i Reglen Individerne af en enkelt Dyregruppe, der udgør den rent overvejende 

 Mængde af Plankton. Hvor der kun er ganske smaa Mængder af Plankton til Stede, 

 kommer et forkert Skøn over Fordelingen af Rumfanget desuden kun til at spille en ganske 

 ringe Rolle i den samlede Opgørelse. 



') Den i Instruksen givne Tilladelse til, at en Del af Makroplankton kunde bortkastes, naar der ind- 

 samledes særlig store Mængder, er intet Sted bleven benyttet. 



D. K.D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Aid. XII. 3. 34 



