53 271 



Ved Thyborøn er Plankton ikke saa rigt som ved Skagens Hev og i Kattegat. 

 Copepod-Arter og Sagitta udgør her i Reglen Hovedmassen af Plankton, men 

 Hydromeduser, som i Kattegat hyppigt have Overvægten, ere her kun til Stede i rent 

 underordnet Mængde. 



Planktonfaunaen i Skage rak har som Følge af den aabne Forbindelse med de 

 større Have et noget mere oceanisk Præg end Faunaen i vore indre Farvande. En ud- 

 præget oceanisk Form som Diphyes er f. Eks. ikke sjælden i Skagerak, men er ikke hidtil 

 paavist i vore indre Farvande. Den Omstændighed , at Vandet paa de større Dybder 

 (ca. 200 Meter og derover) holder sig paa næsten den samme Temperatur til alle Aarstider 

 (5 — 6° C.) bevirker, at mange Former ere i Stand til at leve her hele Aaret, medens de i 

 Kattegat, hvor Temperatursvingningerne ere meget store, paa Grund af en lav eller en for 

 høj Temperatur kun kunne optræde som Gæster til visse Aarstider. Dette er f. Eks. Til- 

 fældet med Former som Fritillaria borealis, Bero'é cucumis og Bolina septentrionalis. 



I Kattegat ere Dybderne i det Hele smaa, og Fornyelser af Vandmasserne fore- 

 gaa hyppigt. Svingningerne baade i Henseende til Temperatur og Saltholdighed ere meget 

 store. Talrige udprægede Saltvandsformer føres ind som Gæster fra Skagerak, og med det 

 brakke Overfladevand fra Østersøen tilføres der adskillige Brakvandsformer. Faunaen i 

 Kattegat maa dog ingenlunde opfattes som en Blanding af en forarmet Saltvandsfauna og 

 en forarmet Brakvandsfauna. Det huser ikke faa Former, der naa en rigere Udvikling dét- 

 end i de tilstødende Have, og navnlig træffes der en ejendommelig rigt udviklet Hydro- 

 medusefauna og Diatoméfauna. (Om Diatoméerne se Dr. Joh. Petersens foranstaaende 

 Afsnit om »Undersøgelsernes Udvikling»). 



Betegnelsen Bælthavet er her anvendt som Fællesbetegnelse for Farvandene 

 omkring Samsø, Bælterne, Smaalandshavet, Farvandene Syd for Fyen , Kieler Bugt og 

 Vandet mellem Lolland og Mecklenburg. En naturlig Grænse mellem Bælthavet og Øster- 

 søen dannes af Gedser — Darsser Ryggen. Grænsen mellem Kattegat og Bælthavet kan 

 geografisk set trækkes mellem Sjællands Odde og Hjælmen. Denne Grænse er imidlertid 

 efter vor Mening baade fra et hydrografisk og et biologisk Synspunkt utilfredsstillende. 

 Den naturlige Grænse dannes af det brede Plateau (fra — 15 Favnes Dybde), der strækker 

 sig fra Aalborgbugten og Djursland til Nordsjælland. «Schultz's Grund» kan da betragtes 

 som en Grænsestation mellem disse Have, ligesom «Skagens Rev» maa betragtes som en 

 Grænsestation mellem Skagerak og Kattegat. 



Det er i flere Henseender tydeligt at Faunaen i Bælthavet foruden i noget stærkere 

 Grad at have en neritisk Karakter tillige har et mere borealt Præg end Faunaen i det 

 egentlige Kattegat. Nordlige Former som Astarte borealis og Amauropsis islandicus ere, 

 som fremhævet af Dr. Joh. Petersen (Mollusca 1893), ingenlunde sjældne i Bælthavet, men 

 mangle næsten fuldstændigt i det egentlige Kattegat. For Planktonorganismcrnes Ved- 



