272 54 



kommende ses et lignende Forhold, naar man betragter Ribbegoplernes Udbredelse. I den 

 Tid Pleur ob rachia pilens har sit Minimum i Kattegat (eller maaske endogsaa fuldstændig 

 forsvinder, August — September) kan den undertiden tages i store Mængder i de dybe 

 Render i Bælthavet. Ligeledes kan Beroë cucumis og Bolina septentr ionalis findes i Bælt- 

 havet selv i de varmeste Maaneder (Juli — September), skønt de paa denne Aarstid synes at 

 mangle fuldstændigt i Kattegat. Dette Forhold er aabenbart en Følge af, at Dybdevandet 

 i Bælthavet aldrig opnaar en saa høj Maksimumstemperatur eller en saa høj gennemsnitlig 

 maanedlig Temperatur som i det egentlige Kattegat. Nogle Tal hentede fra Martin 

 Knudsens og G. Karstens hydrografiske Arbejder ville oplyse nærmere herom. Martin 

 Knudsen fremhæver saaledes (1899), at Maksimumstemperaturen i det sydlige Kattegat, ved 

 Schultz's Grund, er 4° — 6° lavere end i det nordlige Kattegat (for Dybdevand i samme 

 Dybde); ligeledes, at den aarlige Middeltemperatur er 1,5° lavere paa førstnævnte end paa 

 sidstnævnte Sted. 



En Sammenligning af Temperaturen ved Kiel, Schultz's Grund og Skagens Rev er 

 foretaget nedenfor. Ved Kiel er Temperaturen iagttaget ved 29,3 Meters Dybde, de to 



andre Steder ved 23 Meters Dybde: 



Kiel Schultz's Gr. Skagens Rev 



o o o 



Middeltemp. for Jan., Febr., Marts 3,8 4,3 4,2 



- April, Maj, Juni 4,6 5 7,5 



— - Juli, Aug., Sept 9 10 14,3 



- Okt., Nov., Dec 8,9 9,6 8,9 



— - hele Aaret 6,6 7,2 8,7 



Østersøens Plankton er overordentlig fattigt i Sammenligning med vore andre 

 Haves. De fleste Saltvandsformers Fremtrængen standse allerede i Kattegat eller Bælthavet, 

 hvor Saltholdigheden i Overfladen aftager fra ca. 30 °/oo ved Grænsen mod Skagerak til 

 ca. 8 °/oo ved Indgangen til Østersøen, medens den ved Bunden aftager fra ca. 35 °/oo til 

 ca. 10°/oo. Kun faa euryhaline Arter forekomme i Østersøen som indfødte, og Former, 

 der som Pleurobrachia pilens, Sarsia tubulosa, Steenstrupia galanthus, Obelia lucifera, 

 Sagitta bipunctata, meget ofte udgør Hovedmassen af Plankton i Kattegat, mangle fuld- 

 stændig eller træffes kun i rent forsvindende Mængde i Østersøen. Individantallet er i det 

 Hele taget for de euryhaline Arters Vedkommende stærkt aftagende indadtil i Østersøen. 

 Til Gengæld optræde enkelte Brakvandsformer med et særlig stort Individantal, saaledes 

 f. Eks. af Cladocererne Bosmina maritima. I de dybere Partier af Østersøen , under ca. 

 40 Meter, hvor Vandet kun sjælden skiftes, og hvor Sommertemperaturen er relativt meget 

 lav (ca. 3 — 5 ) 1 ), forekommer der kun ganske faa Planktonformer. Den eneste, der er 

 fremdraget herfra ved Planktonundersøgelserne fra Biologisk Station af de Dyregrupper 

 vi have behandlet, er den anselige Hydromeduse Tiara pileata. 



») O. Pettersson (1893). 



