286 



68 



denne er beskrevet hos Hertvig (1880, pag. 71 — 73). Den afviger imidlertid dels ved, 

 at Halesegmentet er forholdsvis længere li det mindste saa langt som Kroppen), dels ved, 

 at der kun findes én Række af Pigge paa hver Side af Hovedet. Kroppens Epidermis 

 bestaar af karakteristiske store tykvæggede Celler, der ganske minder om dem, Hertvig 

 omtaler hos Spadella draco og træffende sammenligner med Planteceller. Arten er kun 

 taget en enkelt Gang ved Skagens Rev den 22. Februar 1900 i et Antal af 5. 



Længde: 4— ö"™. 



Det kan bemærkes, at der paa den Dag Arten forekom i Skagerak var en særlig 

 høj Saltholdighed og en efter Aarstiden usædvanlig høj Temperatur. Temperaturen var 

 4,4—4,6°, Saltholdigheden 33,9— 34,7 %o. 



Ånnulata. 



Larver af forskellige Annelider optræde ikke sjældent i betydeligt Antal, men udgøre 

 dog ingensinde Hovedmassen af Plankton. Den største og almindeligste Form er Larven 

 til Poecilichaetus fulgoris. Af holoplanktoniske Former er fundet to Arter: Autolytus 

 prolifer og Tomopteris helgolandica. Disse Arters Udbredelse i vore Farvande vil ses 

 af følgende Oversigt 1 ): 



Autolytus prolifer 



Poecilichaetus fulgoris . . 

 Tomopteris helgolandica . 



Skagerak Kattegat i Bælthavet i Østersøen 



+ 

 + 

 + 



+ 

 G 

 G 



+ 



Autolytus prolifer Müller. Tabel IV. 

 Arten optræder ganske spredt i vore Farvande, men som det synes mest konstant 

 i Maanederne fra September til December. Den synes at være mindst lige saa almindelig 

 i Kattegat som i Skagerak (se Tabellen). G. M. R. Levinsen («Ånnulata» 1893, pag. 330) 

 angiver den fra Limfjorden og Store Rælt. Derimod foreligger der ikke nogen Angivelse 

 om dens Forekomst i Østersøen. 



Poecilichaetus fulgoris Claparède. Tabel IV. 



Larver af denne Form, der som voksen i Følge Claparède (1875, pag. 9) kun 

 træffes paa større Dybder, forekomme i Skagerak og Kattegat ret konstant i Maanederne 

 fra Juli til November, men synes at mangle fuldstændigt i Vintermaanederne. Der foreligger 

 ikke Angivelser om dens Forekomst hverken fra Bælthavet eller fra Østersøen. I Reglen 

 træffes kun faa Individer i hver Prøve. I en enkelt dog flere Hundrede. 



De største Larver have en Længde af 10— ll mm . 



Museumsinspektor G. M. R. Levinsen har velvilligst hjulpet os med Bestemmelsen af Arterne. 



