34 



FINKARTADE FOGLAR. 



hoppade bland andra sparfvar. Sedan blef det nyss ofvan be- 

 skrifna yngre exemplaret skjutet den 6 Sept. 1835 af J. Wahlberg 

 vid Långsjön, 3 å 4 mil från Luleå stad. Desssutom skall ett- 

 exemplar (enligt Nilsson) vara funnet af Dr Sahlberg före 1835, 

 och, enligt uppgift af M. v. Wright, skall han hafva sett ett vid 

 Kuopio den 10 Sept, 1848. Det är således ganska sannolikt, att 

 denne fogeln verkligen finnes utspridd i landet norr om Östersjön; 

 men då han företrädesvis blifvit eftersedd af alla resande åt det 

 hållet under de sednare 30 åren, utan att flera än de uppräknade 

 exemplaren veterligen blifvit påträffade, så skulle det ännu kunna 

 dragas i tvifvelsmål huruvida han verkligen bibehåller sig der och 

 tillhör landet. 



Synon. Emb. rustica Pall. — Gm. — Miss. Fn. 466. — 

 Schlegel Fn. Japon. tab. 58. 



Emberiza p us ill a (3); lik de föregående arterna, med näbben bildad 

 såsom på Emb. rustica. I sommardrägten är hufvudet rödgrått, ofvan 

 med ett svart band vid h vardera sidan. Bakom ögat en svart linea, som 

 omgifver den rödgrå örontrakten. Kroppen undertill hvit; sidorna och 

 kräfvan tätt svartfläckiga. Ögonbryn och haka äro hos hannen ljusare 

 rödgrå, hos honan hvitaktiga. Vinglängd: c? 73, 9 68 millim. — Teck- 

 ningen på hufvudet och de svarta fläckarna nedpå strupen bibehålla sig 

 äfven i vinterdrägten någorlunda tydliga. Dessutom skiljer sig denne 

 arten från Emb. schoeniclus genom näbbformen, ifrån Emb. rustica ge- 

 nom bristen på hvit fläck i nacken, och han är mindre än båda. Han 

 är allmän i Siberien och i trakten af Archangel. Liksom de föregående 

 är han flyttfogel och kan lätt komma att finnas utom sitt egentliga om- 

 råde. Museum i Stockhom har fått exemplar deraf, skjutna kring Wampu 

 i China i December. Ett exemplar skall vara funnet i Skåne af Prof. 

 Nilsson (enligt Liljeb. 1. c.) och ett träffades i November 1842 i Holland. — 

 (Emb. pusilla Pall. — Lath. — Schegel Krit. Ub. p. 84; —Liljeborg, Vet. 

 Ac. H. 1850. 294. — Nilss. Fn. 469). 



Emberiza aureola (4). — Ehuru ännu ej träffad hos oss torde denne 

 utmärkt vackre sparfarten böra här anföras såsom en vid Archangel, 



(*) Det är dock ovisst om han finnes vid Nord Cap och i östra Finnmarken, 



och derifrån ända ned mot trakten af Petersburg, samt genom Siberien 

 allmän fogel, hvaraf ett och annat exemplar lätt kan förvilla sig hit 

 Han igenkännes alltid genom sin gula undersida, hvarigenom han liknar 

 gulsparfven; men från denne skiljer han sig genom näbben, som har 

 lika form med Ortolanens. Hannen är, om sommarn, ofvan starkt brun- 

 röd med ansigtet, kinderna och öfre delen af strupen svarta ; undertill 

 höggul med ett brunt band öfVer bröstet. — Honan är undertill blekgul, 

 utan band öfver bröstet; ofvan fläckig af den bland sparfvarna vanliga 

 färgen, men med brunröd bakrygg, nästan som gulsparfven. Till storle- 

 ken är han något mindre än denne sednare; vinglängd: S 79, $ 75 mm. 



(Emb. aureola Pall. — Liljeb. Vel. Ac. H. 1850, 292. — Nilss. Fn. 458). 



21. Säfsparfven (Emb. schoeniclus) Pl. VI fig. 5, 6, 7; 



sparffläckig med hvit buk; näbben liten med något bågböjd rygg 

 och starkt inböjda öfverkäkskanter. — Genom dessa kännemärken, 

 och särdeles genom näbbformen, skiljer man lätt ungarna och 

 vinterdrägten af denna art från de nyss förut beskrifna samsläg- 

 tingarna. I vinterdrägten är hufvudet gråaktigt och fläckigt. Äf- 

 ven om sommarn har honan ej någon rätt utmärkande teckning, 

 men igenkännes dock af ett svartaktigt fält på hufvudets sidor, 

 under ögat och ett dylikt vid strupens sidor. Hannen är deremot 

 om sommarn högst utmärkt af sitt svarta hufvud och sin svarta 

 strupe, omgifne af en hvit gräns och åtskilde af en hvit fläck på 

 kinderna. — Vinglängden: <$ 80: ? 74 mm. 



I norra delen af landet är denne en af de ymnigaste foglarna 

 om sommaren. Han bor mest opp i björk- och vide-regionerna. 

 Äfven i Finnmarken finnes han. I Augusti såg jag honom vid 

 Alten, och Liljeborg vid Tromsö (*). Men han finnes äfven i barr- 

 skogsregionen, nedåt landet, samt, mera sällsynt, på vissa passande 

 lokaler i de sydliga landskapen, till och med i Skåne, såsom i 

 norra delen af denna provins och omkring den s. k. norra åsen 

 (N. O. om Ringsjön). Han håller sig på våta ställen bland buskar 



