SLÄGTET ANTHUS. 



41 



eller under^ flyttningen norrut, sedan de nyligen anlagt soramar- 

 drägten. Hos oss har han några gånger blifvit funnen af H:r 

 Meves uti trädgårdar här i Stockholm, under höstflyttningen i Sep- 

 tember månad, då han haft full vinterdrägt, och ett par då fångade 

 hannar hafva blifvit uppfödde inomhus till dess de, något före med- 

 let af Maj, erhållit ren sommardrägt. Under höstflyttningen hafva 

 dessa exemplar utmärkt sig genom den skygghet, hvarmed de hållit 

 sig dolda bland lägre växter, i potatesland o. s. v., hvilket tyckes 

 visa en olikhet med det lefnadssätt man är vand att finna hos A. 

 pratensis. Dock kan man, till dess mera derom blir bekant, ej 

 veta hvad inflytande sommartillhållet kan utöfva härpå. 



Synon. Motacilla cervina Pall. Zoogr. (Jämf. noten vid A. 

 pratensis^. — Anthus cervinus Keys. et Biasius. — Liljeborg, Vet. 

 Ac. H. 1850, 279 och 318. — Bonap. Consp. 248. — A. praten- 

 sis var. cervinus, Sundev. Vet, Ac. H. 1840, 44. — Nilss. Fn. I. 

 396. — A. prat. japonicus Fn. Jap. XXIV. 



27. Trädpiplårka (Anthus arboreus) Pl. VIII, fig. 4; — till 

 färgen ytterst lik A. pratensis: ofvan gråaktig svartfläckig, med små, 

 tydligt svarta fläckar på bröstet, och ett svart streck utmed stru- 

 pens sidor från underkäken ■ men näbben är, näst framom näsbor- 

 rarna, v. p. dubbelt så tjock som tarsen; fjerde vingpennan är al- 

 tid betydligt (3 — 5 millimeter) kortare än de tre första- bakklon 

 altid något kortare än tån och mera krökt. Vinglängd hos båda 

 könen omkring 85 millimeter:, tarsen 20 å 21. — Frambröstet och 

 kroppens sidor hafva altid en smutsgul anstrykning. I vinterdrägten 

 har hela öfre sidan samma, något grönaktiga färgskiftning som hos 

 A. pratensis. — Trädpiplärkan kommer sednare på våren och bort- 

 flyttar tidigare än den förra, och går ej så långt mot norr som 



Svenska Foglarna. I. 



hon, men har dock blifvit funnen i Lapplands skogsregion, ända 

 opp till Qvickjock och Enaretrakten. I de sydligare delarna af 

 landet är hon om sommaren vida allmännare än den nyssnämnda. 

 Hon uppehåller sig nästan blott i skog eller bland buskar och träd, 

 på hvilkas grenar hon ofta ses springa, hvilket aldrig är händelsen 

 med Angpiplärkan ; men liksom denna, bygger hon allenast på 

 marken. Såsom sommarfogel bebor hon äfven hela det öfriga Eu- 

 ropa, men mot vintern flyttar hon öfver Medelhafvet, hvarvid dock 

 ett ringare antal lära stanna qvar i vår verldsdels aldra sydliga- 

 ste länder, såsom på Sicilien. Deremot synes det som om en del 

 flyttade öfver equatorn, ända ned till södra Africa. Ett exemplar 

 af denna arten, som nu finnes bland Riksmusei samlingar, blef 

 nämligen funnet af J. Wahlberg d. 14 Dec. 1841, i en skogig 

 bergstrakt ofvanför KafFerlandet, vid Limpopos källor, mellan 25 och 

 26° S. lat. eller nära 600 mil rätt söder om Medelhafvet. 



Uti hela Asien, utom Siberiens aldra nordligaste del, förekom- 

 mer äfven Trädpiklärkan, men åtminstone till en del med någon 

 liten förändring i färgen. Äldre forskare hafva ej gifvit akt på 

 de små olikheter vid hvilka man nu lärt sig att fästa uppmärk- 

 samheten och i allmänhet äga vi blott föga kännedom om djuren 

 i den vestra, mot Europa belägna delen af Asien. Detta är orsa- 

 ken hvarföre denna fogels, så väl som många andras utbredning 

 mot öster, är föga känd. Emellertid anser Middendorff sig hafva 

 funnit exemplar af Anthus arboreus, ända bort i östra delen af 

 Siberien, vid Ochotska hafvet, som fullkomligt likna de europeiska. 

 De flesta exemplaren, som derstädes erhöllos i början af somma- 

 ren, beskrifvas dock såsom: „något mindre än de europeiska, med 

 något lifligare grön skiftning ofvan, och blott små, otydliga, eller 

 nästan inga mörka fläckar på sjelfva ryggen. Bröstets svarta fläc- 



11 



