SLÅGTFT ANTHUS. 



43 



art erhölls vid Fredrikshall i Augusti 1843, och ett annat blef taget på 

 ett ångfartyg i Calmare sund d. 18 October 1856 af H:r L. Borns. Detta 

 sednare var en ung hona, i ny vinterdrägt, som möjligtvis kan vara född 

 samma år i Sverige; men vi kunna dock ännu ej anse fogeln såsom till- 

 hörande norden. Han är förut känd frän södra Frankrike och Spanien. 

 Afven är han funnen i södra Tyskland, Grekland, s. Ryssland och Cau- 

 casus, men ingenstädes allmän. I England har, liksom hos oss, ett eller 

 annat exemplar blifvit sedt. 



Synon. A. richardi Vieill.; — Keys. et Bias. n:o 171; — Rasch, 

 Nyt Magazin V, 38. — A. macronyx Gloger Handb. 269. — Genus Co- 

 rydalla Vig.; Bonap. Consp. 247. 



2. ÄRLE-SLÄGTET (Motacilla). 

 Färgen renare (grå och hvit, eller gul och grönaktig), ej fläckig, 

 (något olika hos hanne och hona). Stjerten nära så lång som 

 vingen, eller längre. — Föröfrigt likna de nära slägtet Anthus; 

 springa såsom de, vippa med stjerten, och lefva blott af insekter; 

 men de sjunga ej flygande. 



29. SÄDESÄRLA.N (Mot. alba), Pl. IX fig. 7, 8; — grå, under 

 hvit; stjerten föga längre än vingen, på hvardera sidan med två 

 hvita pennor. Bakklon krökt, något kortare än tån. — Vinglängd 

 hos hannen omkring 88 millim.; honan 85 till 80. — I sommar- 

 drägten äro hufvudets sidor med pannan bredt hvita; hela strupen 

 samt hufvudet of van svarta. I vinter drägten är hela hufvudet, of- 

 van grått; strupen hvit, med en svart gördel framom bröstet. — 

 Honan liknar hannen men har något mindre rena färger, så att en 

 äldre hona har samma färg som en ung hanne. 



Sades ärl an finnes om sommaren i nästan hela Europa. I Lapp- 

 land går hon så långt uppåt skogsregionen, som nybyggen finnas, 

 t. ex. vid Qvickjock, Juckasjärvi, Karesuando, och i Norrige ända 



i?} Mot lugens 111. Temm. Man. III; — Bonap. Consp. 250. — Middendorff|Reise II, 2, 



till Tromsö (6972°), men uppåt fjällen och i den egentliga Finn- 

 marken saknas hon. I det sydligaste Europa, såsom Italien, skall 

 hon om sommarn blott hålla sig på de högre bergstrakterna. Om 

 vintern flytta de till Africa och blott få sägas stanna qvar i Me- 

 delhafsländerna, t. ex. i Sicilien. — Liksom Gråsparfven är Sädes- 

 ärlan ganska vidsträckt utbredd, och der den vanliga europeiska 

 formen deraf slutar, vidtaga andra, som ytterst nära likna den- 

 samma och hafva fullkomligen samma lefnadssätt, men skilja sig 

 derifrån genom små olikheter i färgen, hvilka tyckas hafva utbil- 

 dat sig genom inflytelsen af climatet eller kanhända, lika mycket, 

 genom en inre benägenhet för uppkomsten af dylika små race- 

 eller slägtolikheter. Det är mig ej med säkerhet bekant huru långt 

 åt öster Sädesärlans, hos oss vanliga färg bibehåller sig oförändrad •, 

 men midt i Asien märkes en liten förändring deruti, att det hvita 

 på vingtäckfjädrarna blir bredare och renare, så att desse fjädrar 

 synas hvita. Än längre mot öster, uti östra delen af Siberien, fram- 

 träder ett svart streck genom ögat, som hos våra exemplar blott 

 är svagt antydt uti de yngres vinterdrägt men sedan försvinner; 

 ryggen blir i sommandrägten svart, och hos de aldra östligaste, 

 från Kamtschatka och Japan, äro dessutom de flesta vingpennorna 

 hvita med svart spets (*). — Uti hela Indien, såväl i Bengalen 

 som i Decan är, åtminstone under vintermånaderna den nyss- 

 nämnda Sädesärlan med hvita vingtäckfjädrar (men utan svart li- 

 nea genom Ögat) högst allmän. Jag har ej funnit bestämdt upp- 

 lyst, huruvida hon stannar qvar der öfver sommarn, men förmo- 

 dar, efter egen iakttagelse att hon om våren, i April, flyttar mot 

 norden. I sommardrägten får hon svart rygg. En hona som jag 

 skjutit i Bengalen d. 22 Mars, har en inblandning af svarta fjä- 

 drar på ryggen, som utvisa att denna färgförändring är gemensam 



166. — Kittl. Kupf. 21, 1. - Mot. albeola var. Pall. 



