44 



TRASTARTADE FOGLAR. 



för båda könen (*). — En dylik färgförändring föregår hos den 

 engelska Sädesärlan, hvarom mera strax nedan. I Africa från A- 

 byssinien till Cap finnas dylika svarta och hvita racer, hos hvilka 

 dock färgfördelningen är ännu mera förädrad, (M. vidua); och i 

 Abyssinien finnes en grå race, som endast skiljer sig från den van- 

 liga europeiska derigenom, att 3 stjertpennor på hvardera sidan 

 äro hvita (M. longicauda Riipp. Stjerten är dock ej längre än 

 hos vår art). 



Öfverallt blir Sädesärlan lätt förtrolig med menniskan och vi- 

 stas gerna omkring husen och inuti städerna der hon är en treflig, 

 med nöje sedd gäst, som utmärker sig framför våra flesta öfriga 

 foglar genom sin vackra, fina skapnad och sina lätta rörelser- men 

 hennes sång är föga utmärkt, och består blott uti ett obetydligt 

 qvitter. Uti Stockholm är hon en af de allmännaste foglar, som 

 under hela den blida årstiden ses springa omkring på öppna plat- 

 ser, och på de murar och hus, der hon har sitt bo. Men hon 

 vistas äfven ute i vildmarken, såsom på enefält och gärden, samt 

 ända ute på de kala klipporna i skärgårdarna. Hon bygger bland 

 stenar, eller i hål uti murar, tak eller träd, till och med i jordhå- 

 lor, altid med något skydd ofvanifrån. Boet består blott af en täm- 

 ligen konstlöst sammandragen bale af strå. Hon lägger 5 till 6 

 gråaktiga, tätt prickiga 'Ågg-, först i Maj; sedan en ny kull längre 

 fram på sommarn. Ungefär 4 veckor åtgå från det att äggen läg- 

 gas till dess ungarna är flygfärdiga. — Sädesärlan kommer om 

 våren till Tyskland i början af Mars. Uti Skåne plägar hon visa 

 sig under första hälften af April, och ungefär samtidigt i mellersta 

 Sverige. I Stockholm plägar hon infinna sig på de vanliga bo- 



platserna omkring d. 15 till d. 20 April. Till Lappland (Qvick- 

 jock, Karesuando) kommer hon i slutet af April eller början af 

 Maj. Hon lemnar dessa nordligaste trakter i September, men mel- 

 lersta och södra Sverige ej förr än i October. Hon är känd och 

 älskad af alla och har hos oss fått många namn, såsom: Arla, Sä- 

 desärla, Ringärla, samt, af sin ständiga rörelse på stjerten, Vipp- 

 stjert. I Stockholms skärgård kallas hon Isspjerna, emedan hon 

 vanligen kommer medan ännu isen ligger qvar. — 1 södra Skåne 

 kallas hon Gadegrim (Gatugrim) o. s. v. 



Synon. Motacilla alba Linn. — Temm. — Miss. Fm 375. — 

 Bonap. Consp. 250. 



Engelska Sädesärlan (6), är en af dessa färgvarieteter som vi nyss 

 omtalat. — Uti hela Storbritannien (England, Skottland och Irland) fin- 

 nes nämligen ej den varietet som bebor hela det öfriga Europa, utan de 

 der allmänna Sädesärlorna hafva i sommardrägten hela ryggen svart 

 liksom de asiatiska varieteterna, och det svarta på strupen är utvidgadt 

 långs åt kroppens sidor, hvarest den vanliga varieteten blott har grå fjä- 

 drar. Vanligen märkes äfven en antydning till ett svart streck genom 

 ögat, men vingtäckfjädrarna äro blott i kanten hvita. Storlek, lefnads- 

 sätt m. ni. är aldeles såsom hos vår Sädesärla. Denna varietet träffas 

 understundom, under flyttnings tiden, i Frankrike och till och med i Ita- 

 lien. Äfven till vår vestra kust har den någongång förvillat sig. Ett 

 exemplar erhölls vid Götheborg d. 21 Mars 1843, och i Danmark skall 

 hon likaledes hafva blifvit sedd en gång om våren. Enligt uppgift i Nils- 

 sons fauna (Ed. 3, 579) skulle hon till och med fortplanta sig vid Göthe- 

 borg. — (Mot. lugubris Temm. Man. I, 253; — Vieill. Ene. p. 404, abs- 

 que cit.- Temm. — Mot. yarrellii Gonld B. of Eur. 1836; — Bonap, Consp. 

 250. — Nilss. Fn. 376 och 379. 



Långstjertad arla (Motacilla sulphurea Bechst.) (7), grå, un- 

 der gul; stjerten betydligt längre än vingen, på hvardera sidan med 3 

 större delen hvita pennor. Fötterna äro bleka. Bakklon kortare 



O Denna är Mot. luzoniensis Scop., M. alba T Lath. (ex. Sonnerat); - Mot. madrespatana Briss., Gen. Lath. n:o 2 (ur Raji Synopsis; men icke M. madresp. Linn. som är en Zo S . 

 terops efter Brisson, förvexlad med denna). - M. picata Vig. Z. Proc. 1831, 114. - M. dukhunensis Sykes Z. Pr. 1832, 91. - M. alboides Hodgs. As. Rex. XIX (1836). 

 M. alba var., Sundev. Physiogr. Tidskr. Lund 1837, 84, 



