SLAÖTFT TURDUS. 



53 



Trastar och vistas helst bland stenras och branta, sönderbrutna 

 klippor. Der bygger hon i små buskar eller ock på sjelfva mar- 

 ken, mellan stenar. Föröfrigt är hans beteende nära likt Koltrastens, 

 men han är hos oss flyttfogel. Om sommarn linnes han i Norrige 

 ända opp omkring Lofodden (68 å 69o) och derifrån nedåt de 

 högre bergen, såsom på Dovre och i Guldbrandsdalen. samt inåt 

 svenska Lappmarken i dvärgbjörks-regionen, eller än högre, på 

 klippiga och steniga ställen. Längre söderut är han hos oss blott 

 känd i Bohuslän, i bergen på Tjörn och Oroust, — Utom Scan- 

 dinavien finnes han i Britannien och i mellersta Europas berg: 

 Hartz, Riesengebirg, Alperna; sannolikt äfven i norra Apenninerna. 

 I Pyrenéerna skall han vara allmän (enligt Malh. SieiL). Vidare 

 uppgifves det att han finnes i Ryska Lappmarken (norr om hvita 

 hafvet), på Krim, i Caucasus och i norra Persien. I de mellan- 

 liggande slättländerna är han blott känd under flyttningstiderna, 

 vår och höst; såsom i södra Sverige (men knappt åt östra sidan 

 och i Finland) i Danmark, Belgien, Tyskland o. s. v. I Grekland 

 och Algiriet är han antecknad såsom någon gång sedd om vintern. 

 På Sicilien skall han oftare förekomma enligt Malherbe, som dock 

 ej uppgifver årstiden. — Ringtrastens sång skall vara mindre ut- 

 märkt; den beskrifves dock olika. Jag har ej sjelf hört den. 



Synon. Turdus torquatus Linn. — Nilss. Fn. 363. — Bonap. 

 Consp. 274. — Genus Thoracocincla R:bach). 



TuRDUS varius P-1L; (8), gråaktig, under hvit; på hela kroppen, 

 äfven på hufvudet, har h varje fjäder en halfmånlik, svart spets och en 

 gulaktig fläck näst framom denna. Första vingpennan är helt liten; 2 

 lika lång som 4. Stjertpennorna äro 14! — de 2 yttre svarta, utåtsnedt 

 grå; 3, 4, 5 svarta, mot roten grå; 6 och 7 helt och hållet gråaktiga; 

 den andra utifrån, i spetsen bredare hvit (10 mm.); några af de öfriga 

 med en vida mindre hvit spets. — Han liknar mycket T. viscivorus, men 



igenkännes genast på sin tätt svartfläckiga ofvansida och är något litet 

 större: vinglängd 160 mm.; Tärs 34; stjerten (från roten) 125; — Näbb, 

 från munvinkeln 30, framom näsborrarna 16. 



Denne Trast, som är märkvärdig för sitt bland Första Ordningens 

 arter ovanliga antal stjertpennor, tyckes egentligen tillhöra östra Asien. 

 På Japan skall han i sednare tider oftare vara funnen. Först blef han 

 känd från mellersta delen af södra Siberien, genom Pallas, som dock ej 

 sjelf hade sett honom, utan blott meddelar en god beskrifning af S. G. 

 Gmelin, från Krasnojarsk vid Jenisei, samt uppgiften att Steller funnit 

 honom vid Burgusinsk (i Dauurien, vid Bajkal). Der måste han dock ej 

 vara allmän, emedan sednare resande och särdeles Middendorf ej funnit 

 honom. Men flera spridda exemplar hafva sedan blifvit funna förvillade 

 till Europa, nämligen: ett vid Metz, 1788 (enl. Schinz); — ett i södra 

 England, Jan. 1828 (Eyton) — oeh ett hos oss, i Jemtland, senhösten 

 1837. Detta fanns nämligen uti ett fogellass derifrån, i Stockholm, Ja- 

 nuari 1838, då det inköptes för Riksmuseum, hvarest det nu förvaras. — 

 Dessutom uppgifves ett ex. vara "i September månad» erhållet på Helgo- 

 land (Boie); — ett vid Elbe (Gould) — och ett vid Wien (Isis 1845, 564).— 

 Slutligen skulle ett ex. vara funnet på Fyen, hvilket nu förvaras uti 

 Zool. Museum i Lund. Det har blifvit inköpt af en Naturaliehandlare i 

 Hamburg. Men enligt den beskrifning, som Nilsson lemnar deraf, i Fauna, 

 I, 350, är detta icke af den Asiatiska arten, utan det är af den ytterst 

 nära liknande T. lunulatus Lth., som allenast bebor Nya Holland (icke 

 Java). Ett annat ex. af denna sednare art uppgifves af Yarrell vara 

 funnet i England och möjligtvis kan någotdera af de tre nyss anförda 

 exemplaren, från Helgoland, Elbe och Wien, hvilka ej blifvit tillräckligen 

 beskrifna, vara af denna eller den väl skilda, Javanska arten. 



Att en fogel från östra eller mellersta Asien kan förirra sig till Eu- 

 ropa är redan märkvärdigt; men att en art från Java, eller ännu mera, 

 en från Australien, skulle flytta hit, synes föga sannolikt. Det torde så- 

 ledes anses förlåtligt om man, åtminstone tills vidare med misstro be- 

 handlar dessa uppgifter, hvilka möjligtvis kunna härleda sig från Natu- 

 raliehandlare, som ej känt, att den javanska så väl som den australiska 

 arten äro skilda från den nord-asiatiska, hvilken med visshet blifvit fun- 

 nen i Europa. Både den javanska och den australiska arten äro i sina 

 hemländer allmänna och hafva ringa värde i naturaliehandeln; men en 

 dylik, i Europa funnen, ovanlig fogel betales ej blott ganska högt, utan 

 plägar väcka mycket uppseende då han förekommer. — För jemförelses 

 skull må här anföras att: 



Svenska Foglarna. I. 



14 



