SLÅGTBT LUSCINIA. 



57 



Rotgeln är en af Europas egna foglar som ej blifvit funnen 

 öster om Ural och Caspiska hafvet. Men liksom de fleste andre 

 europeiske arter finnes han äfven i mindre Asien. Blott om vin- 

 tern flytta en del ofver till norra Afrika • de fleste qvarstanna dock 

 i södra Europa, der de vid denna tid äro kände såsom flitiga, muntra 

 sångare, men äfven i stor mängd fångas och dödas. Äfven i Eng- 

 land skola en stor del qvarstanna. Hos oss flytta de bort ganska 

 sent och återkomma tidigt. Mot norr finnas de uti Jemtland (till 

 64°) och i Vesterbotten (sedd vid Skellefte, nära 65°; Löwenhj.) 

 men ej inom Lappmarkerna. Söderut förekomma de häckande 

 ännu på Sicilien. — En hvar känner denna lilla "tref liga fogel och 

 har väl mången gång fägnat sig åt det täcka utseende han får, 

 så väl genom sina lätta men säkra rörelser bland buskarna och 

 på marken, som genom sitt "altid lågande bröst", eller åt hans 

 vackra, ehuru afbrutna och ej starka sång från träden. Vanligast 

 förråder han sin närvaro genom en kort, smattrande lockton, som 

 ofta höres sent på aftonen, särdeles om hösten. — Han bygger ett 

 tämligen stort bo af mossa m. m. i trädhål eller på marken, mellan 

 trädrötter, helst med något skydd ofvanifrån. Äggen äro blekt 

 färgade, prickiga af gulbrunt. 



Synonymi. Motacilla rubecula Linn. — Sylvia rubec. Lath. — 

 Bechst. — Temm. — Lusciola rub. Keys. & Bias. — Miss. Fn. ed. 

 3: 315. — Genus Dandalus Boie, Isis 1826; — Rubecula 

 Brehm.; Bonap. Consp. 295. 



40. Nordliga Näktergalen (Luscinia philomela) Pl. XII, 

 fig. 3; brungrå med något mera rödaktig, enfärgad stjert; un- 



dertill blekt gråaktig, hakan hvitaktig, med ett otydligt, gråaktigt 

 band på hvardera sidan. Första vingpennan liten; den andra 

 längre än den 4:de; 3:dje längst. Vinglängd omkring 85 mm. — 

 Hanne och hona äro lika; ungarna fläckiga. 



Näktergalens simpla färg, som kan kallas ful i jämförelse med 

 de flesta andra foglars, har blifvit till ett ordspråk. Han öfver- 

 träffas deri af ingen annan, europeisk art, och är i detta hänseende 

 lik några andra sångare af slägtet Sylvia, såsom S. hortensis. 

 Efter denna färg har han fått sitt fransyska namn, Rossignol, af 

 roux, rödbrun. De germaniska folken hafva deremot benämnt ho- 

 nom nattens sångare: Nightingale. Nachtigall och Nattergal, såsom 

 han kallas på danska samt i svenska folkspråket, der han före- 

 kommer. Namnet Näktergal är., såsom thy värr många ord i vårt 

 skriftspråk, ombildadt efter utländskt mönster, efter det tyska Nach- 

 tigall, som är ett gemensamt namn för båda de bekanta arterna. 

 Nu pläga fogelfängare i Tyskland kalla den nordliga arten 

 Sprosser (*). — Hos oss finnes, så vidt vi känna, blott denne sed- 

 nare arten. Han bebor endast de sydligaste landskapen : Skåne, 

 med sydligaste delen af Halland, Blekinge, södra delen af Calmar 

 län, Öland och Gottland; men ej allmänt, utan blott här och där, 

 på vissa inskränktare trakter. Vidare finnes han i Danmark, i 

 norra och östra delarna af Tyskland, i Polen och i Ryssland, ända 

 till 61° Lat. ? vid Ladoga och Onega, samt i vestligaste delen af 

 Siberien, Caucasien och Persien. Märkvärdigt är att han i östra 

 delen af Finland förekommer ända opp till 63° lat., der han väl 

 ej är allmän, men dock, enligt uppgift af Hr M. v. Wright, finnes 

 årligen och på flera ställen. Vintern tillbringar han i Syrien, 



(*) Det latinska namnet, Luscinia, är otvifvelaktigt en sammandragning af Lucicinia, lundsångare. I Grekland kallas Näktergalen ännu A é dö ni, efter det gamla Ar]8»v, af 



aeiSu), sjunga. På ryska heter han Solovéi, af Slavitj: fira. prisa; således ungefär liktydigt med: den utmärkte, beprisade. Hans namn i Italien oeh Spanien likna det fran- 

 syska och äro af samma rot, 



Svenska Foglama. I. ^ 



