SLÅOTET FIUNG1LLA. 



21 



fläckiga. — Honan är mera gråaktig, mörkfläckig, utan svart på 

 hufvudet. — Vingen omkring 70 millim. — Finnes om sommarn 

 i större delen af Sverige och Norrige, men i Lappland sparsamt 

 och ej öfver barrskogen (sedd vid Qviekjock af Löwenhjelm); ej 

 känd i Finnmarken, och om sommarn sällsynt i Skåne*, om vin- 

 tern deremot allmännare söderut. Hon vistas mest i småskog, 

 och lefver helst af al och björkfrö; bygger i träd; sången består 

 blott i en kort qvittrande drill. — (Fring. spinus Linn. — Miss. 

 Fn. — Genus Chrysomitris Boie). 



8. Gråsiskan (Fr in g. linaria L.). Pl. JII, fig. 4, 5, 6; — 

 gråaktig, mörkfläckig, med bredt högröd panna och svart haka. 

 Underkäkens höga, inböjda sidokant bildar två skilda flikar på 

 hvardera sidan (hvarigenom denna art skiljer sig från alla andra 

 kända arter). Färgen visar sig ganska olika efter årstid, kon, 

 ålder och climat. Vanligast se vi dessa foglar om vintern, sedan 

 de på hösten fått nya fjädrar. De äro då ofvan ljust gulgrå (af 

 de breda, bleka fjäderkanterna) och svartaktigt fläckiga. Bak- 

 ryggen och kroppens undersida äro hvita, åt sidorna tecknade med 

 smala, svartaktiga fläckar eller streck. De fullt utbildade hannarna 

 hafva dessutom bröstet blekt rosenrödt och oftast äfven bakryggen 

 än blekare öfverdragen af samma färg (fig. 5, 6). 



Denna drägt ändras mot slutet af vintern, åtminstone i nor- 

 den, liksom genom urblekning, så att hela fogeln synes hvitaktig. 

 Fläckarna bli blekare och försvinna nästan fullkomligt på bakryg- 

 gen samt bröstet, och det svarta omkring näbbroten får en blekt 

 gråbrun, gråaktigt glänsande färg. Detta utseende finnes hos 



(*) "Var- borealis" är har felaktigt och bör utbytas mot: Var magnirostris* 

 Svenska Foglarna. I. 



exemplar skjutne i Lappland i April månad, och torde möjligtvis 

 tillhöra en hyperboreisk race, som dock visserligen ej utgör en egen 

 art; men en början till en dylik urblekning tyckes förmärkas hos 

 en del af dem, som fås här omkring Stockholm, långt fram på 

 vintern, i Mars, April; men ej hos alla. 



Genom brämfällningen om våren försvinner den bleka färgen. 

 Ryggen blir svartbrun med mindre breda, föga ljusare fjäderkan- 

 ter; men vingarnas täckfjädrar hafva, liksom i vinterdrägten, 

 breda, ljusa ändar. Bakryggen och bröstet få hos honan större, 

 mörka fläckar, hos hannen högre röd färg, än i vinterdrägten. 

 Det svarta omkring näbbroten och det röda på de äldre hannar- 

 nas bröst och bakrygg blir renare o. s. v. (Fig. 4). 



Hos oss förekomma tvänne racer af denna fogel, som vid 

 första påseendet synas ganska väl åtskilda, nämligen: 



a) Stornäbbade racen, pl. III, fig. 4, 5 ( 1):< )- — (Sundev. Vet. Ac. 

 H. 1840, 59; — Linaria alnorum et L. holbölli Brehm Handb. 

 — Acanthis holbölli, Bonap. Consp. 541)* — med stor näbb: 

 11 å 12 millimeter från munvinkeln, eller från pannvinkelns spets, 

 och den svarta fläcken på hakan stor, af näbbens längd eller än 

 längre. Vinglängden 75 till 80 millimeter. Tarsen 15 å 14 milli- 

 meter. Hela fogeln är något större och gröfre bildad, än den 

 följande och näbben är, genom sin storlek, blott vid roten betäckt 

 af ansigtets fjädrar, äfven i vinterdrägten. 



b) Smånäbbade racen; pl. III, fig. 6. (Vet. Ac. H. 1. c. — 

 Lin. betularum Brehm. — Ac. linaria Bonap. 1. c). Näbben är 

 blott 8 å 10 millimeter lång och, i vinterdrägten, åtminstone till 



