TÄTTINGAR. 



15 



Coh. s. Corviformes (Kråkartade). Näbben stor (stark eller lång), 

 med hakans vinkel framdragen, framom näsborrarna (understundom 

 ganska föga, men alltid tydligt). Fötterna vanligen stora; vingarne 

 måttliga eller större, men ej öfver 5 å 6 gånger tarsens längd ; käk- 

 kanter och klor vanliga. — Sturni, Garruli, Corvi, (samt leteri, 

 Paradisese, Epimachi m. fl. utländska). 



(Coh. 6. Tubilingues (Rörtungade) med långt utsträckbar, rörfor mig 

 tunga. — Dacnides, Nectarinise, Meliphaginse. — Denna är den enda 

 hufvudafdelning af första serien, som saknas i Europa). 



Andra Serien 



med tarsernas såla beklädd af flera, mindre sköldar (eller sällan naken, 

 med blott hinnartad beklädning). Sångmuskler finnas hos Lärkorna, 

 men saknas, så vidt man känner, hos alla öfriga hithörande foglar. 

 Fam. •/. Al au din se (Lärkor). De bakre armpennorna långa (så att de, 



på den hoplagda vingen, räcka ut mot vingens spets); de öfriga 



i spetsen hjertlikt inskurna; första vingpennan ganska liten. — 



Alauda, (Alsemon). 

 Fam. 2. Upupinse (Härfogelartade). Armpennorna nästan lika långa, 



i spetsen rundade. — Tars-sålans sköldar bilda en enkel rad. — 



Upupa. 



(I Europa saknas alla de öfriga hithörande fogelfamiljerna, såsom: 

 Myiotherinae, »Ampelidinse», Psaris, Rupicola, Piprse, Tyranninse, Todus, 

 Anabatinse, Dendrocolaptes ; — Menura, Eurylsemus etc). 



Då det allenast är fråga om Skandinaviens, eller Europas, 

 fogelfauna, som blott innehåller ett ringare antal arter, är det 

 skäl att på ofvanstående sätt förenkla methoden. Ifall en öfver- 

 sigt af alla kända fogelarter skulle framställas, så borde hvardera 

 af de här uppräknade afdelningarna (TJohors 1, 2 o. s. v.) ytter- 

 ligare fördelas i mindre afdelningar, eller så kallade familjer; 

 men i vår fauna skulle de flesta af dessa familjer, allenast få en, 

 eller några få arter hvardera. De kunna således ganska väl 

 utelemnas. 



De sparfartade foglarna ställas först-, icke derföre att de böra 

 anses såsom de högst utbildade, ty dem måste man söka bland 

 de trastartade; utan derföre att de äro till formen ganska afvi- 

 kande från andra foglar, hvilket isynnerhet visar sig genom skap- 

 naden af deras underkäk, genom det stora antal arter som blott 

 hafva 9 handpennor o. s. v. — De kråkartade foglarnas långa 

 hakvinkel visar en likhet med större delen af Vattenfoglarna och 

 Vadarna, och den långa tungan hos sista cohorten erinrar om Am- 

 fibiernas bildning. Vi sätta således dessa fogelgrupper sist, emedan 

 ingenting annat finnes, som åt dem kan anvisa en högre plats. 

 Äfven Svalornas stora förmåga att flyga är en ensidig utbildning, 

 som de äga på bekostnad af fötternas användbarhet och som åt 

 dem bestämmer en något lägre rang inom första ordningen. 



