70 



TRASTARTADE FOGLAR. 



ställen i Södra och Vestra Skåne (Landskrona, Näsbyholm, m. fl. 

 st.). Möjligtvis förekommer han på många ställen i landet, men 

 kan lätt hafva blifvit förbisedd, emedan han ännu mera än den 

 förre håller sig dold bland vassen och har något svagare samt 

 mindre omväxlande sång. I Danmark är han allmän, liksom i 

 Tyskland och södra Ryssland. I norra Afrika finnes han allmän 

 om vintern och, såsom det vill synas, äfven om sommaren. — • 

 Boet bygges endast ute Öfver vattnet mellan 3 eller 4 rörstänglar. 

 Synon. Sylvia arundinacea Lath.; — Bechst.-, — Temm. Man.; 

 — Vet. Ac. Öfv. 1850, 183 och 290. — Calamoherpe arundina- 

 cea Bonap. Consp. 285; — Nilss. Fn. 340. 



54? Sylvia palustris Bechst, — brungrå med svag, smut- 

 sigt grönaktig anstrykning (utan rödaktigt), isynnerhet på bakryg- 

 gen. Föröfrigt är denne fogel, till färg, form och storlek, så nära 

 lik den föregående, att de knappt utan jämförelse kunna åtskiljas. 

 Äfven näbben har fullkomligt lika form. — Ehuru vingspetsen hos 

 S. palustris oftast tyckes vara något längre, så erhålles dock ej 

 cleraf något bestämdt skiljemärke, ty hos 4 hannar (från Tyskland) 

 som jag har att undersöka, räcka handpennorna 17, 17, 18 och 

 20 mm. utöfver armpennorna (jämf. uppgifter vid förra arten). 

 Hos alla är andra vingpennan lika med 4:de eller obetydligt läng- 

 re, men kortare än 3:dje, som är längst. En vida större olikhet 

 skall finnas mellan dennes och den föregåendes lefnadssätt, hvil- 

 ket ock föranledt deras åtskiljande. S. palustris skall nämligen ej 

 lefva bland vassen, ute öfver vattnet; utan på torra landet, bland 

 nässlor, säd o. d., men dock aitid i grannskapet af vatten. Bo 

 och ägg uppgifvas altid vara olika med den förres, och sången 

 skall vara helt olika, men myckel vackrare. De tyckas således 

 verkligen vara två skilda ari.-r; men besynnerligt är, att de altid 



lära förekomma tillsammans. Så säges det förhålla sig i mellersta 

 Europa. I södra Skåne, der S. arundinacea upptäcktes för några 

 år sedan, uppgifver Nilsson, att äfven S. palustris är tämligen all- 

 män, och bland de exemplar jag erhållit från Göteborg, finnes ett, 

 som vida närmare öfverensstämmer med den sednare än med den 

 förra. — Sjelf har jag ej haft tillfälle att se dessa båda arter lef- 

 vande, och känner ej i hvad mån ungarna af S. palustris skilja 

 sig från de äldre. 



Synon. Sylvia palustris Bechst. Naturg. Deutschl. — Gloger 

 Handb. 225. — Salicaria pal. Keys. et Bias. N:o 201; — Kjeer- 

 bölling, Om. Dan. 164; — Calamoherpe pal. Nilss. Fn. 340. 



Anm. Då denne fogeln först uti 3:dje upplagan af Nilssons 

 Fauna blef uppgifven såsom svensk, voro redan pl. 14 och 15 af 

 detta arbete lithografierade. En figur kunde således ej då Iemnas. 

 Men äfven ifall detta varit möjligt, hade föga skäl funnits dertill, 

 emedan den ringa olikheten mellan S. arundinacea och S. palu- 

 stris svårligen skulle kunna återgifvas riktigt uti figurer, så att den 

 blefve lika tydlig som i en beskrifning. Vi utelemna således helt 

 och hållet figuren af S. palustris. 



Sylvia turdoides Mey. (13), ej fläckig; ofvan gulgrå, undertill orent 

 hvit med rostgul anstrykning på sidorna och bröstet; näbben hoptryckt; 

 vinglängd 90 å 100 mm., tärs. 30 å 31. — - Denne fogel anföres här med 

 afseende på den, som omtalas i nedanstående anmärkning och som är 

 oviss. — Sylvia turdoides är till färgen och de flesta delarnas form nära 

 lik de båda nästföregående (S. arundinacea och palustris), men skiljer 

 sig från dem genom sin betydliga storlek; hon är nästan så storsomen 

 mindre Trast. Äfven till lefnadssättet liknar hon S. arundinacea. Hon 

 finnes i nästan hela Europa söder om Östersjön (till och med Hölstein), 

 samt i Asien och Afrika. — Turdus arundinaceus L. S N. X; — Lath.; 

 — Sylvia turdoides Mey. — Temm. — Salicaria turd. Keys. et Bias. N:o 

 199. — Sylvia turdina Gloger Handb. 227. 



