78 



TRASTARTADE FOGLAR. 



Slägtet bibehåJles här odeladt, emedan detta hittils varit van- 

 ligt och emedan nomenelaturen ännu ej är väl bestämd. Skulle 

 man vilja dela det, så måste våra arter fördelas i tre genera med 

 M. grisola, atricapilla och parva såsom typer. Då äfven de utländ- 

 ska slägtformerna medräknas torde de rättast uppställas såsom en 

 särskild familj. 



59. Grå Flugsnapparen (Muscicapa g ris o la), Pl. XVII, 

 fig. 1; grå, under hvitaktig, hufvud och bröst mörkfläckiga. Näb- 

 ben, från mun vinkeln, af tarsens längd. 



Vingen omkring 87 millim. Tarsen 16. Tarsen* har mindre 

 än i af vingens längd och framtill flera tvärsköldar, afhvilkadock 

 några, hos de äldre, sammanväxa. Vingar och stjert äro mörkgrå 

 med blott smala, blekare fjäderkanter. — Hanne och hona lika. — 

 Ungen ofvan grå, hvitaktigt fläckig; undertill hvit med fjädrarnas 

 sidokanter grå. 



I hela Skandinavien finnes denne art öfverallt der skog växer. 

 Jag såg honom i slutet af Augusti vid Alten (70°), och H:r Nordvi 

 har i bref uppgifvit, att han någongång blifvit funnen häckande 

 lika nordligt i östra Finmarken. I hela Lappland är han tämligen 

 vanlig och uti Stockholm hörer han till de allmännaste foglarna. 

 I Skåne och andra föga skogiga trakter är han mindre allmän. 

 Likså utbredd är han öfver hela Europa och öfver vestra delen af 

 Asien: såväl i Siberien som i Mindre Asien. Till och med i Al- 

 giriet uppgifves han finnas "under hela året" (Malh.). — Öfver 

 vintern utflyttar han från hela Europa, till Afrika, der han sanno- 

 likt går långt nedåt. Han återkommer nämligen sent om våren i 

 hela Europa: till Sicilien omkring början af Maj; till oss några 

 dagar sednare. Från Cafferlandet hafva vi erhållit exemplar deraf, 



hvilka rätt väl kunna vara europeiska. Denne fogel flyger nämli- 

 gen ganska starkt och får därigenom, samt genom sina korta föt- 

 ter, en viss likhet med svalorna. Han tyckes ock, nästan så ute- 

 slutande som de, lefva af insekter som han griper under flykten. 

 Efter att hafva tagit en insekt plägar han återvända till sitt förra 

 ställe, för att snart företaga en ny utflykt efter ett annat rof. Ge- 

 nom denna sed kan han med fördel användas inne i rum, att hålla 

 dem rena för flugor, utan att han nedsmutsar andra ställen än det, 

 der han plägar sitta. Men om man i rummet insätter en 2 å 3 

 alnar hög käpp, ofvan försedd med en tvärslå, eller gren, och stå- 

 ende i en sandlåda på ett mindre ofta besökt ställe, så väljer han 

 snart denna till sin hviloplats. Denne fogels rofgiriga natur yttrar 

 sig äfven i hans tysthet. Den svagt skärrande sången höres sällan 

 och är af det aldra ofullkomligaste slaget; deremot låter han ofta 

 höra sin lockton, som är ett kort, fint hvisslande: iss! Boet är 

 skålformigt. Det sättes i trädhål eller inom ett lossnadt barkstycke, 

 ofta utan betäckning ofvanifrån, men äfven ofta djupt inne i hål. 

 Ett par hade sitt bo under flera års tid, här i Stockholm, uti en 

 rörformig takränna af jernbleck, som var utsatt för solstrålarna, så 

 att det är svårt att förstå huru både föräldrar och ungar kunde 

 uthärda den deraf uppkommande hettan. Ett annat par byggde på 

 ett landtställe uti ett hål som var anbragt utmed en dörr för att 

 der inlägga nyckeln, ehuru flera personer dagligen gingo ut och in 

 och ofta, vid nyckelns inläggande eller uttagande, med handen vid- 

 rörde boet. Aggen äro omkring 5, ganska olika de flesta andra 

 småfoglars: smutsigt hvitgrå med tämligen jämnt spridda, blekt 

 brunröda fläckar. 



Syn. Muscicapa Briss III, 357 (typ för slägtet Muscicapa) ; 

 häraf : Gobemouche Buff. och — Muscicapa grisola Linn. S. N. XII, 



