98 



ORDN. 1. TÄTTINGAR. 



plägat anse såsom utmärkande för de insektätande foglama. Lik- 

 väl äro Svalorna de mest insektätande af alla fo^lar. De lefva 

 uteslutande af mygg, flugor och andra mindre insekter, hvilka de 

 endast fånga i flykten. 1 de kallare climaten kunna de således 

 blott finnas såsom flyttfoglar; de äro det t. o. m. äfven i södra 

 Europa; men inom heta zonen lefva många arter som qvarblifva 

 hela året i samma trakt. — Svalorna äro sällskapslika och bygga 

 oftast coloni-vis. Öfverallt tyckas arter finnas, som gerna bosätta 

 sig omkring menniskors hemvist och där bli trefliga, omtyckta gä- 

 ster. Deras bon ligga altid under tak eller skydd ofvanifrån och 

 äro ofta bygda med konstfärdighet; men märkvärdigt är, att de 

 fleste af dessa lätta, nästan blott flygande varelser, antingen ut- 

 gräfva sina bon i djupa hål i jorden eller sammansätta dem, icke 

 af finare ämnen, utan af hopklibbad dyjord, som fogeln hemtar vid 

 vatten och bär, under flykten, i munnen, hvarje gång såsom en 

 större klump. Denne blir dervid öfverdragen af fogeln s sega spott, 

 hvarigenom jordklimparna både häfta bättre vid hvarandra, och 

 efter torkningen få en betydligare fasthet. Flera arter i de heta 

 länderna lägga dock blott en konstlöst hopdragen, föga djup redde 

 af strå, fjäder o. d. — Svalornas sång är obetydlig och svag. 



I hela norra Europa, så långt som floder och insjöar om vin- 

 tern be täckas af stark is, under h vilken man plägar draga med 

 not, är en saga sedan äldre tider gängse, att Svalan tillbringar 

 vintern i dvala på sjöbottnen, under isen, och historier berättas 

 om Svalor som blifvit uppdragna med isnoten. I förra århundra- 

 det hade Klein uti Ost-Preussen hopsamlat många inför domstol 

 bevittnade uppgifter om Svalor, som blifvit på detta sätt upptagna, 

 hvilka han publicerade i sin "Historise Avium Prodromus" (4:o, 



Liibeck 1750). Från äldre tider har det dock varit bekant att 

 Svalorna flytta bort från Europa till varmare länder öfver vintern. 

 Aristoteles kände detta mer än 300 år före vår tideräknings bör- 

 jan och i sednare tider hafva Naturforskare allmänt insett det 

 orimliga uti att en fogel, och i synnerhet den starkt flygande Sva- 

 lan skulle kunna ligga under vatten, afsfängd från luften, utan att 

 qväfvas och dö inom en kort stund, samt att hon skulle kunna 

 rugga under ett sådant läge. De hafva derföre helt enkelt, och 

 med skäl, förkastat den allmänna meningen såsom orimlig, och 

 såsom en af dessa mångfaldiga sagor, som öfvergått till folktro, 

 och som varit grundade på felaktiga iakttagelser. Så behandlade 

 BufFon denna saga på 1780-talet oaktadt Kleins nyss anförda bevis 

 och de fleste Ornithologer efter den tiden hafva gjort likaledes (*). 

 Likväl återkommo berättelserna därom allt som oftast med mycket 

 sken af trovärdighet, utan att man ansåg nödigt att anställa. en 

 närmare forskning efter de orsaker som möjligtvis kunde hafva 

 föranledt dessa besynnerliga berättelser. En sådan forskning före- 

 togs dock i anledning af en år 1849 till Vetenskaps-Academien 

 inlemnad berättelse, som finnes införd i Academiens Öfversigt 1849 

 sid. 181. För att utreda förhållandet utfästades under några års 

 tid praemier för Svalor, uppfångade om vintern under isen eller 

 blott i vattnet; men inga Svalor erhöllos, utan blott förnyade upp- 

 gifter om sådana som blifvit funna för många år tillbaka och en 

 brefväxling uppstod, hvarigenom det slutligen utreddes, att dessa 

 uppgifter, sannolikt alla eller till största delen varit föranledda af 

 Strömstarar, som på sitt vanliga sätt dykt ned i vattnet i grann- 

 skapet af isnot och blifvit deruti uppfångade samt ansedda för Sva- 

 lor. Jag får hänvisa till redogörelserna för detta ämne, som fin- 



(•) Linné tyckes dock hafva blifvit förledd att sätta tro till de hos oss allmänt gängse berättelserna. Uti Sy st. Nat. XII, 343, säger han, under Hirnndo rustica: "nnaque cum 

 urbica autumno deraergitur vere<jue emergit,<> I Fauna Suecica nämner han dock ingenting därom. 



