100 



ORDN. 1. TÄTTINGAR. 



att där tillbringa vintern. Men vid denna årstid är hon allmän 

 från Egypten till Abyssinien och Senegal, samt troligen än längre 

 nedåt. I södra Afrika förekommer hon ej sällan. Riksmuseum 

 äger 2:ne hannar därifrån, skjutne i November: den ene vid Port 

 Natal, af J. Wahlberg, 1839; den andre vid Knysna, på sydkusten, 

 af Vietorin, 1854; samt ett tredje ex., skjutet af Wahlberg högre 

 opp i Cafferlandet, d. 14 Febr. 1840 (*). Då det ej är bekant, 

 eller ens sannolikt, att Ladusvalan häckar i Syd -Afrika, blir det 

 sannolikt, att dessa exemplaren äro från Europa eller från Afri- 

 kas nordkust. Det stora afståndet utgör intet hinder ifall verkli- 

 gen, såsom det synes troligt, en del Svalor hafva en naturlig drift 

 att flytta denna vägen. Ty de något öfver 700 Svenska milen i 

 rät linea, från Algier till Cap, skulle enligt förut gjorda beräkning, 

 lätt kunna genomfaras af en Svala på en vecka eller ännu min- 

 dre, ifall hon färdades rätt fram; men behöfva, äfven med högst 

 betydliga krokvägar, ej upptaga öfver en månads tid. 



Näst söder om Ladusvalan bor, åtminstone i nordöstra Afrika 

 (Egypten till Abyssinien) en högst närslägtad art, H. cahirica 

 Licht. (H. riocourii, H. boissoneautii, H. savignii auct.), som af 

 många anses blott såsom en varietet af den europeiska och endast 

 skiljer sig från henne genom brunröd undersida samt obetydligt 

 mindre storlek, men som uppgifves stanna qvar i hembygden under 

 hela året. Denna är ej antecknad såsom boende i Algirien; men 



uppgafs af Temminck vara funnen i Grekland. Där måste hon 

 dock vara sällsynt eller kanske rent af accidentell, då hvarken 

 Lindermayer eller V. d. Miihle träffat henne. 



Uti xisien finnes vår Ladusvala i vestra Siberien, ungefär till 

 Jenisei, och det är sannolikt derifrån, som hon om vintern infin- 

 ner sig såsom flyttfogel i Indien. Jag har sjelf där sett några 

 exemplar, d. 23 Mars 1828, i granskapet af Calcutta. • — ■ I östra 

 Siberien, ungefär från Baikal och ända ut på Kamtschatka, skall 

 Ladusvalan vara undertill roströd, liksom den nyssnämnda i norra 

 Afrika, men för öfrigt i allt: storlek, färg, lefnadssätt, bo, ägg^ 

 likna den europeiska (Pall. ; Midd.). — På Japan uppgifves hon 

 vara "fullkomligt sådan som i Europa" (Fn. Jap.); men jag anser 

 dock otvifvelaktigt att den där lefvande Ladusvalan är samma race 

 eller varietet (H. panayana Gm.) som allmänt finnes på Java samt 

 öarna och länderna deromkring. Denna afviker blott genom något 

 mindre storlek (vinglängd omkr. 110 mm.) och något större ut- 

 bredning af det röda på strupen hos de äldre. Bland 5 ex., som 

 jag har att jämföra, finnas svarta fläckar af olika form och storlek 

 på de undre stjerttäckfjädrarna hos tre (dels äldre, dels yngre), 

 men saknas fullkomligt hos ett (troligen en äldre 5). Af dessa 

 exemplar äro de 3 skjutne i December- — Januari (vid Wampu, Ma- 

 nilla, Batavia) och ett i September (vid Malacca-, ett är från Java, 

 utan uppgift). Det tyckes således som om fogeln skulle finnas där 



(*) Detta ex. saknar könsbestämmelse och är i ruggning. De tre största vingpennorna äro gamla; de öfriga fällda och utom den 4:de återvuxna. — Till ytterligare undersök- 

 ning ma här anföras, att bland de i Afrika fällda exemplar af H. rnstica som jag sett, har den ofvannämnda hannen från Port Natal (i Nov.) samt ett ex. från Tunis, som antin- 

 gen tyckes vara en hona eller en yngre hanne (i andra året), hela spetsen af de två mellersta, undre stjerttäckfjädrarna rent svart, till v.p. 6 mm. längd. Hos 2:ne andra ex. ^det 

 från Cafferl., Febr., och hannen från Knysna) finnes blott en liten aflång fläck omkring skaftet, nära spetsen på dessa två fjädrar. Slutligen saknas hvarje tecken till denna fläck, lik- 

 som hos våra och hos de flesta europeiska ex., hos en gammal hanne (?) från Tunis och en ung tf, tagen af H:r Forsell d. 15 Oct. midt ute i Atl. Ocean vid 22<> n. lat.; troligen 

 vilsekommen under höstflyttningen från Europa. Jag har ännu ej fått tillfälle att jämföra exemplar från södra Europa; känner således ej huru nämnde fläck förhåller sig hos dem 

 och finner den ej heller af andra beskrifven. Möjligtvis kan den eller andra dylika små tecken bli ett medel att igenkänna hvarifrån en om vintern skjuten Svala härstammar, och 

 eftledes att bestamma deras flyttningsvägar. Emellertid finnes samma, eller en nära liknande teckning hos H. rostica på flera ställen, ty en gammal <?, hemförd från Enare af H:r 

 A. Malm, har en rundad, svart fläck (omgifven af hvit brädd) i spetsen af de två nämnda fjädrs 



L*arna. 



