KRÅKARTADE FOGLAR. 



107 



Streperinse, med tämligen kort första vingpenna och nakna näs- 

 borrar. — Blott i Australien och länderna däromkring. 



Garruiinae, med kort första vingpenna, dock större än handens 

 täckfjädrar, och näsborrar utan mjukt lock, men täckte af borst- 

 lika, tilltryckta fjädrar. — I nästan alla verldsdelar. — Gar- 

 rulus, Cyanocorax, Pica, Gryptorhina, Nucifraga et cet. 



Corvinee, med ganska långa vingar; första pennan längre än 

 armpennorna; näsborrar såsom de nästföregående. — I alla 

 verldsdelar. • — Corvus, Pyrrhocorax, Fregilus. 



Paradisese, med långa vingar och täta, silkeslika fjädrar öfver 

 näsan; — blott på och omkring Nya Guinea; samt 



Epimachi, med lång, smal och böjd näbb; - — i samma trakter 

 som de förra samt i Australien. 

 Till vårt land höra följande: 



1. STARE-SLÄGTET (Sturnus). 



Handpennor 10: den första helt liten, kortare än täckfjädrar- 

 na; den andra (eller 3:dje) längst. Näsborrarna nakna, aflånga, 

 ofvan halftäckta af en hvälfd, läderartad hud. Näbben smal. — 

 Uti öfre vecket af den hvälfda näshuden ses altid hos de yngre 

 och ofta hos de äldre en rad af ganska små fjädrar, ämnen till 

 de följande slägtenas nästäckfjädrar. Stjerten är urnupen och kort: 

 blott hälften så lång som den tämligen långa och spetsiga vingen. 

 — De egentlige Stararne hafva, såsom fullvuxne, långsträckt, något 

 nedtryckt näbb med rät, något trubbig och utplattad spets utan 

 inskärning vid sidan. Men hos ungarna i första drägten är näb- 

 ben vida kortare, med något hoptryckt och nedböjd spets, försedd 

 med tydligt hak vid sidan. 



78. Staren (Sturnus vulgär is), Pl. XVIII, flg. 5,6; 6 vart- 

 aktig med smala bleka kanter på ving- och stjertpennorna. 



Äldre, i sommardrägt: svart med grön och violett glans; fjädrarna 

 smala, spetsiga med en liten gråaktig, blek spets. Näbben gul; 

 fötterna ljusbruna. Vinglängd 130 mm. — På gamla hannar för-* 

 svinna ofta de bleka fjäderspetsarna på undersidan och hufvudet- 

 — honan har dem altid större och metallglansen mindre vacker 

 undertill föga märkbar. — Näst efter höstruggningen äro fjädrarne 

 i spetsen något bredare och rundade; näbben svartaktig. — Un- 

 garna i nästdrägt: mörkgrå med breda rundade fjädrar, utan fläc- 

 kar. Hakan hvit; buken hvitblandad. Vinglängd 120 mm. eller 

 mindre. Om näbbens form hos ungen, se näst ofvanför. 



Staren är en af våra allmännaste foglar, men finnes ej myc- 

 ket långt opp mot norden. I Norrige lärer han dock förekomma 

 ända opp till 67° lat., i Salten, hvilket är det nordligaste ställe där 

 han är bekant. Därifrån skola ofta några exemplar komma öfver 

 genom sänkningen i landthöjden, till det innanför, i Svenska Lapp- 

 marken belägna Qvickjock; men annars finnes Staren inom Sverige 



o 



ej nordligare än i norra Ångermanland (Nilsson) och uti Umeå stad 

 (Löwenhj.), båda vid 64° lat. I Finland träffas han vid Helsing- 

 fors, men icke vid Kuopio (63°), och i Ryssland torde han ejheller 

 finnas mycket längre opp än omkring 60°. Från denna nordliga 

 gräns bebor han om sommarn Europa, öfverallt, till och med öarna 

 i Medelhafvet, samt, något förändrad, äfven norra Afrika (Algier och 

 Tunis). Dit, och till Egypten, komma dock Stararna från Europa i tal- 

 lösa skaror om vintern; men ett icke mindre antal, kommande norr- 

 ifrån, qvarstannar i Europas medelhafsländer och några få dröja 

 öfver vintern i vida nordligare trakter, såsom i Frankrike och Tysk- 

 land. Utåt Asien finnes han i steppl än derna till öfre Jenisei och 

 Altai (i Sajanska berget) vid 51 å 52° lat. och sannolikt ännu 



