112 



TÄTTINGAR. 



storlek. Sommerfelt meddelar, att om man klifver opp i trädet, 

 där man råkat få se ett bo, och tar fogeln som ligger pä äggen, 

 samt kastar honom bortåt, så återvänder han dock och söker att 

 åter få lägga sig i boet medan rnan ännu är qvar i grannskapet. 

 — Denna fogels läte är af ganska mångfaldig art; oftast sträft, of- 

 ta jamande, gnällande o. s. v., men ej sällan låter han höra hvar- 

 jehanda toner som utgöra en icke förkastelig sång. I sitt beteen- 

 de och i lätet, äfvensom uti de Usa, icke elastiska fjädrarna, visar 

 han någon likhet med Mesarna, men han eger ej deras liflighet. 



Synonymi. Corvus infaustus Linn. Fn. — Garrulus infaustus 

 Boie. — Nilss. fn. 213. — Middend. 157. — Sommerfelt V. A. Ö. 

 1861. — ■ Corvus mimus Pall Zoogr. I, 395. — Perisoreus inf. 

 Bonap. Consp. 375. — Hans vanligaste svenska namn är Röd- 

 t juxa; men föröfrigt har han många namn, hviika anföras af Nils- 

 son. 



S&ATESLÄGTET (Pica). 



Stjerten mycket längre än vingen, med de mellersta pennorna 

 gradvis längre. Vingar och näsborrar såsom hos Garrulus. Näb- 

 ben något större, med något böjd munspringa och otydliga hak 

 vid spetsen. 



Skatorna likna, till lefnadssättet ganska nära Skrikorna, men 

 de gå bättre på marken. Mindre tydlig är deras likhet med Kråk- 

 slägtet, hvarmed de pläga förenas. 



81. Skatan (Pica europsea), Pl. XIX, fig. 3; — Svart; 

 skullerfjädrar och buk hvita-, vingar och stjert med präktig grön- 

 och blåaktig glans. Handpennorna med större delen af inre fa- 



net hvitt. Vinglängd v, p, 195 mm. -— Ett gråhvitt band öfver 

 stjertfästet ; undergumpen svart. 



I fall Skatan vore en sällsynt fogel, så skulle hon utan tvifvel 

 vara ansedd för en af de aldravackraste; men vanan att bestän- 

 digt se henne gör att hon blir ansedd för ett af dessa alldagliga 

 föremål, som ej äro värda mycken uppmärksamhet. Att man dock 

 uppfattat henne såsom ett litet täckt föremål och funnit behag i 

 hennes lätta och vackra rörelser, synes af den gamla, i Götaland 

 allmänt spridda gåtan, som har afseende på Skatan: "Lilla lilla 

 lätta, hoppa öfver stätta, luden som ett får, har inte 5 enda hår". 

 Det som isynnerhet nedsätter henne i landtfolkets aktning och gör 

 henne förhatlig, är hennes smak for kycklingar, andungar o. d. 

 under den tid hon sjelf har ungar, samt för körsbär och söta pä- 

 ron eller andra frukter sednare på sommaren, äfvensom för alle- 

 handa matvaror, kött, fisk m. m. som kunna åtkommas. Genom 

 denna"olofliga böjelse utsätter hon sig ofta för förföljelser och obe- 

 hagligheter af många slag. Man förstör hennes ägg och nedrifver 

 hennes bo, och likväl sätter hon så stort värde pä menniskors 

 grannskap och dermed följande förträffliga matförråder, att hon 

 qvarblifver och bygger omkring våra boningar. På många orter i 

 Sverige är den meningen rådande bland allmogen, att om man 

 blott låter Skatan vara i fred, så gör hon ingen skada, hvilket 

 väl torde kunna vara till en del riktigt, såvida, att vid små landt- 

 gårdar eller torp, der Skator bo, har det ej varit vanligt att bätt- 

 re fruktträd funnos att göra skada på och att flera kycklingar 

 blifvit uppfödde än som med lätthet kunde bevakas. Men dessu- 

 tom kan man gerna tilltro Skatan den klokheten, att ej göra ska- 

 da i en dylik liten gård, vid hvilken hon bor och där hon finner 

 sig bevakad samt lärt närmare känna personerna, i fall tillgång 

 på lifsmedel finnes på något afstånd. Hon är nämligen till en 



