KRÅKARTADE FOGLAR 



113 



förvånande grad slug och listig. Hon förstår ganska väl att und- 

 vika forsat samt att bedömma om någon vill göra henne skada. 

 Ifall blott en af de Skator som bo t. ex. i en by, sett verkan af 

 skjutgevär, äfven icke riktade mot henne sjelf, så vet hon ej blott 

 att akta sig sjelf derföre. utan hon förstår äfven att varna de öf- 

 riga kamraterna i trakten för faran, så att jägaren må försöka hu- 

 ru han vill att skjuta en Skata, han kommer ej inom skotthåll. 

 Vid sådana tillfällen, liksom då en roffogel, räf eller annat rof- 

 djur visar sig, pläga alla Skator, som finnas i grannskapet, 

 samlas i flock, skratta ock hålla ett färf ärligt väsen, flygande om- 

 kring i trädtopparna, så att de alltid hafva fienden i sikte. Om 

 jägaren går in i ett hus, eller gömmer sig för att ligga i försåt, 

 så förstå de rätt väl att undvika det farliga stället; men sedan de 

 hafva sett honom aflägsna sig, skingras de och bli lugna, samt 

 frukta ej att komma nära intill menniskor, som ej bära det mor- 

 diska instrumentet. Vanligtvis säger man, att "Skatan vädrar krutet" 

 och detsamma påstås om Kråkor och flera andra foglar, men al- 

 deles utan grund. Skatan har lika svag lukt som alla andra fog- 

 lar och rättar sig nästan uteslutande efter synen (Jämf. härom 

 under Korpen). Fin och stark lukt finnes endast hos Däggdjuren 

 (och Insekterna?). 



Skatan finnes vid bebodda ställen, ungefär så långt opp som 

 granen växer, eller ännu något längre ifall stället erbjuder en ym- 

 nigare tillgång på födoämnen, såsom afskräden af kött, fisk o, d. 

 Hon finnes således till och med vid Hammerfest, nära 71°, ehuru 

 där ej växa andra träd än låga björkar och Vide-arter; men vid 

 gårdarna och fiskeplatserna längre opp, omkring Nordcap. saknas 

 hon. Vid Alten (70°) är hon allmän. Inom Lappmarken tyckes 

 hon blott komma till mera bebodda ställen som ligga inom tall- 



Svenska Foglarna I. 



skogens region, såsom Karesuando och understundom Arjeplog. Däri- 

 från mot söder finnes hon i hela Europa; dock säges hon saknas på 

 Sardinien (Cara p. 26), ehuru hon är allmän på Sicilien. Ejheller 

 finnes hon på Island. — På de anförda, aldra nordligaste ställena, 

 flyttar hon reguliert bort öfver den mörkaste delen af vintern, 

 men återkommer tidigt: i Mars eller April. För öfrigt tinnes hon 

 i hela Europa qvar på samma ställe under hela året. Likväl sy- 

 nes det tioligt, att en stor del öfverallt flytta, eller åtminstone 

 draga vidt omkring under den kalla årstiden. Utom dem, som 

 bo i trakten och vistas vid bebodda ställen, ser man, åtminstone 

 i södra Sverige, ofta Skator som om vintern tillbringa större de- 

 len af dagen i skogen och som, uppskrämda från byar, där de 

 infunnit sig för att söka föda, genast flyga till skogs och i all- 

 mänhet synas vara främmande för orten. Jag har iakttagit detta 

 förhållande på ställen hvarest inga Skator plägade bygga i sko- 

 gen. Det inträffar nämligen äfven hos oss, ej så sällan, att Ska- 

 tor bygga i enstaka träd långt bort från bebodda ställen, eller i 

 mindre skogslundar, eller i yttre kanten af större skogar. I de 

 sydligaste länderna skall detta vara det allmännaste förhällandet. 

 Men föröfrigt är det vanligt, att de Skator, som eljest hålla sig 

 omkring husen, i byar eller städer i en viss trakt, om vintern till- 

 bringa nätterna i skogslundar, ofta * — | mil från sitt vanliga hem- 

 vist. — I nedre Egypten infinna sig skator om vintern (Riipp. 

 Heugl.); men de som bebo norra Afrika längre vesterut, i Algiriet, 

 och bli qvar där hela året, anses utgöra en annan art (Pica mau- 

 retanica). De skilja sig från våra exemplar endast genom sin nak- 

 na, blåaktiga ögonkrets (orbita). — Utåt vestra Asien finnes Ska- 

 tan ungefär till trakten af Dauurien : i södra Siberien. ej så nord- 

 ligt som hos oss, och i Tartariet, der hon, liksom i Ryssland, skall 



2» 



