114 



SLÅGTET PIGA. 



vara högst ymnig, samt i Persien och Afganistan; men ej i Indien 

 eller Nepal. Ovisst är om hon finnes längre åt öster i meller- 

 sta Asien; men på Japan och i China åtarfmnes en form, som är 

 något större, med längre vingar (200 — 210 mm.). Sannolikt är 

 det denna form, som enligt Pallas skall finnas på Kamtschatka 

 och Kuriliska öarna. Slutligen finnes i det inre ai Nordamerika 

 två former, en större och en mindre, som blott i dylika småsaker 

 afvika från vår allmänna, och en tredje med gul näbb. 



Skatans bo är ett i sitt slag tämligen eget konststycke. Det 

 bygges af qvistar och taggigt ris, mellan grenarna af löfträd, nära 

 klotrundt, med tak, och med ingång från sidan, och har omkring 

 en aln i diameter. Undre delen innehåller mycket jord samt en 

 bale af rötter, strå m. m. Det blir färdigt ganska tidigt på vå- 

 ren, ofta i Mars eller början af April. I trädlösa trakter uti syd- 

 ligare länder skall det någongång byggas i låga buskar. — Ska- 

 tans sång omtalades i det föregående; hennes vanligaste skrattan- 

 de läte är ej att förlikna vid sång, utan är oftast ett varningstec- 

 ken, förorsakadt af något ovanligt föremål, eller af vrede, fruktan 

 eller glädje. Att hon lätt blir tam, lätt lär att tala och är be- 

 gifven på snatteri, är allmänt kändt. 



Synonomi. Pica varia s. caudata Auct* vet. — - Corvus pica 

 Linn. — Pall. Zoogr. I. 389. — P. melanoleuca Vieill. Ene. 883; 



— Wagl. Syst. n:o 1. — Pica europsea, Cuv. — P. caudata Keys. 

 et Bias. 150 (med citation af Linn. Syst. Nat. VI, hvarest dock 

 dessa ord, anförda under slägtet Corvus, ej äro ett namn, utan en 

 definition, liksom de på samma ställe anförda termerna: Cornix 

 frugivora, Cornix cinerea m. fl. hvilka ej upptagas såsom namn). 



— Nilss. fn. 3, 204; — Bp. Consp, 382. — P. varia Sehl. Krit. 

 Ub. — et Fn. Japon. 81. — Cleptes piea Cab. Mus. H. 229. 



NÖTKRÅKE-SLAGTET (Nucifraga), 



Näbben långdragen, rät, kägelformig, med sliten, något trub- 

 big och nedtryckt, rät spets (oftast utan hak); Stjerten tvär me- 

 delmåttig eller något kortare (| af vinglängden). Näsborrar såsom 

 Garrulus och Pica-, vingarne såsom hos dem, eller något litet läng- 

 re — De hithörande arterna utgöra en mellanform mellan Starar 

 och Skrikor eller Kråkor. Med de förra hafva de mycken lik- 

 het i kroppsfärgen, näbben och stjerten, men de skilja sig från 

 dem genom näsborrarnas och vingarnas beskaffenhet. Till lefnads- 

 sättet likna de nära Skrikorna. — Inuti har underkäken, vid hak- 

 vinkeln, en hög, men kort köl, som torde gagna vid sönderklyf- 

 ningen af nötter. — Tungan är kort, platt, med 2 spetsar: en 

 liggande på hvardera sidan om nämnde köl, 



82. Nötkråkan (Nucifraga cary ocatactes) Pl. XIX fig. 

 4; — mörkbrun, tätt hvitfläckig. — Vinglängd 190, hos honan 

 180 mm. Vingar och stjert äro svartaktiga. Stjertpennorna, utom 

 de två mellersta, i spetsen hvita; de yttre till v. p. 1 tums längd. 

 Hufvudet ofvan utan fläckar, mörkbrunt; undergumpen hvit. För- 

 öfrigt har hela kroppen i spetsen af hvarje fjäder, en liten hvit, 

 aflång, skarpt begränsad fläck. Näbb och fötter svartaktiga. 



Ehuru nästan öfverallt ;sällsynt, eller åtminstone sparsamt före- 

 kommande, torde dock denne fogel vara vidsträcktare utbredd än 

 vi med visshet känna. Med undantag af det för Nötkråkan märk- 

 värdiga året 1844, finner jag henne ej med säkerhet hos oss an- 

 tecknad nordligare än i Upland och Värmland; men i Norrige 

 skall hon, enligt Nilsson, finnas något norr om Trondhjem, och i 

 Finland är hon sedd högst sällsynt vid 63° lat. — Föröfrigt är 



