KRÅKARTADE F0GLAR 



115 



hon med säkerhet funnen hos oss och antecknad i Nerike. Sö- 

 dermanland, Bohus län, Vestergöthland, Småland (vid Eksjö och 

 Femsjötrakterna), i det norra samt i det högländta, mellersta Skå- 

 ne (Liljeb.), och på Gottland. Den 4 Januari 1836 skjöt jag en 

 hanne i en skogstrakt en mil norr om Ystad. Äfven på Danska 

 öarne skall hon årligen förekomma. Utom Skandinavien finnes 

 hon i Tysklands och Frankrikes bergstrakter, Schweitz och Apen- 

 ninerna (Gloger), samt i Bessarabien (Nordm.), och är ytterst säl- 

 lan funnen, vintertiden, på Sardinien (Cara) ; vidare i Ryssland 

 och vestra Siberien sällsynt, men i östra Siberien allmän (knapt 

 öfver 64°, Midd,) samt på Kamtschatka och sannolikt på Japan. — 

 I bergländerna norr om Indien har man funnit ett par ganska föga 

 afvikande arter. 



Nötkråkan qvarstannar hela året i sin hembygd, och förekom- 

 mer, såsom nyss anfördes, nästan öfverallt sällsynt. Men somliga 

 år ökas antalet högst betydligt, då utflyttningar företagas i större 

 mängd om hösten, sannolikt emedan fädan blir otillräcklig i hem- 

 bygden. I Siberien, där fogeln lärer vara allmännast, 'torde dessa 

 utvandringar ske ofta, såsom mau kan se af Pallas' s berättelse, 

 och att de äfven i Europa iidtals inträffat synes af de uppgifter som 

 de Selys hopsamlat, om åtta sådana mellan 1754 och 1836, de 

 flesta inom Frankrike. Men den enda utvandring af detta slag, 

 hvarom vi äga utförligare underrättelser, inträffade år 1844 och 

 förmärktes åtminstone i hela norra och vestra Europa. De nord- 

 ligaste ställen, hvarifrån underrättelser därom blifvit bekanta äro: 

 Qvickjock (67o) ch Sorsele (651°), både inom det egentliga Lapp- 

 land, öfver granskogen, samt Lycksele (enl. Löwenhjelm) och 

 Jämtland, hvarifrån Riksmuseum erhöll flera exemplar. Därifrån 

 hade de förekommit åt söder genom alla svenska provinser: från 

 Upland och Östgötaslätten samt Värmland och Bohuslänska skär- 



gården till nästan alla delar af Skåne. På Seland hade de synts 

 i stor mängd, samt vidare i Holland, Belgien, Frankrike och S. 

 V. Tyskland (Baden). Åt östra sidan hade de förmärkts i Fin- 

 land och trakten af Petersburg, men underrättelser saknas öfver 

 förhållandet, längre söder ut. — I Sveriges mellersta provinser 

 började de märkas i slutet af Augusti eller strax efter sedan un- 

 garne blifvit fullvuxne ; men de väckte ej särdeles uppmärksamhet 

 förr än de i första hälften af September började flytta eller stryka 

 längre omkring. I Upland och Södermanland tyckas de hafva va- 

 rit allmännast omkring slutet af September och början af October, 

 hvarefter de aftogo. Men öfverallt i hela det sydligare Sverige 

 och de öfriga nämnda länderna, hafva de förekommit samtidigt; 

 de hafva börjat visa sig i början af September och synts ymnigast 

 mot medlet af October, hvarefter de aftagit. I alla mindre sko- 

 giga länder (Öster och Vestergöthland, Bohusläns skärgård, Skåne, 

 Belgien, Frankrike) har man uppgifvit att de drogo omkring, sprid- 

 da i små flockar af 5 till 10 stycken och flyttade mot söder; san- 

 nolikt emedan detta varit verkliga förhållandet, som bättre kunnat 

 märkas på slättbygder. 



I början trodde man öfverallt att dessa flockar kommit från 

 andra länder och blott flyttade igenom ; här gissade man att de 

 kommit från Siberien! hvilket dock tydligen ej är möjligt. Man 

 kan ej finna någon annan rimlig förklaring öfver detta fenomen, 

 än den, att dessa foglars fortplantning lyckats ovanligen väl det 

 året; möjligtvis sålunda, att fullvuxna ungar blifvit efter nästan 

 alla lagda ägg. då kanhända under andra år blott ett och annat 

 af äggen plägar ge flygfärdiga ungar. De ojämförligt flesta af de 

 exemplar som då erhöllos voro årsungar. Då födan om hösten 

 började tryta för det ovanligt stora antalet, tvingades de att stryka 

 omkring för att söka derefter och småningom råkade de i en slags 



