KRÅRARTADE FOGLA& 



5. KRÅKSLÄGTET (Oorvus). 



117 



Första vingpennan längre än de yttre armpennorna. — Vin- 

 garna äro ganska långa, så att första armpennan ej uppnår § af 

 hela vingen. 3:dje och 4:de pennorna längst. Näbben stor och 

 stark med något böjd rygg och munspringa. Näsborrarne utan 

 hvälfdt lock, (oftast) betäckte af långa och ganska tätt liggande fjä- 

 derborst. Stjerten medelmåttig, rundad. Färgen svart, med stark 

 glans, eller svart och grå. — De hithörande foglarne äro i all- 

 mänhet stora, och Korpen är den störste af alla med sångappa- 

 rat försedda foglar. Den Australiska Men ur a, som hör till för- 

 sta Ordningens Andra Series, har högre fötter och hals, men 

 är ej större i kroppen. — Alla arterna af slägtet bygga ganska 

 enkla och konstlösa bo: ej djupa och utan tak, af pinnar och qvi- 

 star, blandade med jord och försedda med bale af hvarjehanda 

 mjuka ämnen. Aggen äro af alla arterna grönaktiga eller blåak- 

 tiga med små, vanligen täta, mörka fläckar. 



83. Korpen (Gorvus corax) Pl. XX fig. 1. — Svart med 

 violett glans. Stjerten ganska starkt rundad, nästan tillspetsad, med 

 de två mellersta pennorna längst. — Vinglängd 420 — 450 mm. 

 Näbben är större och har starkare böjd rygg än hos våra öfriga 

 arter; hans längd, från pannan, är större än tarsens längd. Näs- 

 borsten räcka långt öfver halfva näbben. Liksom hos de näst- 

 följande och de flesta arter af slägtet, bestå strupens fjädrar af 

 sammanhängande fan, och äro fasta samt något glänsande, af af- 

 lång, spetsad form, men synas i ändan mer eller mindre tvåklufna. 



Korpen finnes utbredd öfver hela Europa, från ishafvets kust 

 och sjelfva Nordcap samt fjäldhöjden, till medelhafvets kuster och 



Svenska Fåglarna L 



öar, samt på Island och Grönland. Af Afrika bebor han endast 

 nordligaste delen: Algiriet (och sannolikt nästliggande länder), 

 men ej Egypten. Vidare finnes han i hela norra och mellersta 

 Asien, med inbegrepp af Mindre Asien och Kamtschatka, samt i 

 största delen af Nordamerika, från ishafvet till Mexiko. Dock har 

 man i sednare tider velat anse den Amerikanska korpen såsom 

 en skild art, ehuru ännu inga verkliga skiljetecken äro nppgifna. 

 I Södra Asien är han okänd, liksom i hela Afrika, söder om At- 

 las. I många böcker finner man en något större varietet deraf, 

 under namn af C. major, uppgifven såsom en invånare af södra 

 Afrika, hvilken uppgift dock endast härleder sig från en af de 

 många osanningar hvarmed den bekante resanden Levaillant rik- 

 tat ornithologien. — Öfverallt är Korpen stannfogel, så att han på 

 sin höjd om sommaren flyttar från slätten till skogarna eller från 

 låglandet till bergshöjderna. Detta sednare skall isynnerhet vara 

 händelsen i Medelhafsländerna, där han endast bygger på höjder- 

 na. - Det är bekant att han i allmänhet är ganska slug och 

 skygg? s å att man ej lätt kommer honom nära. Men denna skygg- 

 het tyckes han helt och hållet hafva bortlagt vid ishafvets kuster, 

 både i Europa, på Grönland och i Nordamerika, i hvilken omstän- 

 dighet man åter velat finna anledning till att se en artskillnad, 

 Dock finnes ingen formskillnad och olikheten i skygghet beror 

 tydligen endast därpå, att korpen i högsta norden aldrig förföljes 

 och lefver vid hafsstranden, hvarest han blifvit vand att nästan ome- 

 delbart af menniskan emottaga sin bästa föda, nämligen dels uti 

 och omkring hennes boningar, dels på de ställen där fiske idkas, 

 Tvärtemot de flesta kråkartade foglars sed, lefver han mest enslig; 

 men i högsta norden visar han sig mera sällskapslik. Man får 

 dar ofta se flera, tillsammans och Hollböll berättar att de i Grön* 



30 



