SLÅGTET ALAUDA. 



29 



»tan att det blifvit bekant, till och med för skytten sjelf och det- 

 samma kan af likartade orsaker hafva händt i Tyskland och an- 

 dra länder. Framtiden skall beständigt visa, att mycket, äfven nu, 

 dagligen föregår i vårt grannskap, som vi gerna skulle lära att 

 känna, utan att vi dock äga ringaste kunskap derom. 



Synonymi. Alauda alpestris L. Syst. Nat. X, — Miss. Fm 

 442; — Gloger Handb. 272. — A. nivalis PalL Zoogr. I, 519. — Genus 

 Otocorys Bp. Csp. 146 (skrifves orätt Otocoris). 



Tofslärkan (Alauda cristata. 25)^ ofVan gråaktig med svartaktiga 

 fläckar; några af hjessans fjädrar bilda en smal tofs, som då han ned- 

 fälles, skjuter ut bakom nacken: stjerten kortare, knappt klufven. - 

 Vinglängd 105—100 mm. Färgen nära lik Sånglärkans: äfven strupen 

 är på samma sätt fläckig, samt näbb och fötter bleka; den förra ofvan 

 grå. Vingpennorna äro intill bredt grågula, Stjerten såsom hos Träd- 

 lärkan, betydligt kortare än från vingleden till armpennornas spetsar; 

 men de mellersta pennorna knappt märkbart kortare; yttersta pennan 

 svartgrå, utåt bredt gulbrun med blekare, hvitaktig ytterkant; den föl- 

 jande svart med smal, hvitaktig ytterkant; de följande svarta utan hvitt; 

 mellersta paret grå. — Näbben längre än hos de föregående. 



Tämligen mänga exemplar af denna art hafva blifvit funna i Sverige; 

 Nilsson uppräknar 4 från Skåne och ett från Upsala, tillvaratagna un- 

 der de sednare 25 åren. Dock synes man ännu ej ha tillräcklig anled- 

 ning att betrakta dessa annat än såsom enstaka, hit förvillade exemplar. 

 Fogeln tillhör hela mellersta Europa ända till Östersjön och Curland, 

 samt hela Södra Europa och Norra Afrika: men i Britannien tyckes han 

 förekomma liksom hos oss, blott sporadisk. At öster finnes han i vestra 

 delen af Siberien, samt i Tartariet, Persien och Mindre Asien. Öfver- 

 allt stannar Tofslärkan qVar under hela året, dragande omkring famil- 

 jevis under vintern. Hon vistas helst i sandiga men bevuxna trakter och 

 undviker berg, skog och stenig mark; men uppehåller sig gerna på vä- 

 gar och omkring hus, där spillning finnes. Hon springer raskt, såsom en 

 liten hönsfogel och reser dervid den spetsiga tofsen rätt opp. Sången 

 prisas för sina vackra, rena toner, men hon låter ej ofta höra densamma. 

 Hon skall hafva mycken lätthet att lära melodier samt förmåga att min- 

 nas dem. 



Svenska Fog lama I 



Synonymi. Alauda cristata Linn. — Nilss. Fn. 437; — Gloger 

 Handb. 273. — ■ A. cristata et A. galerita Pall. Zoogr 523—4; — Ga- 

 lerida cristata Bp. Consp. 245; — Cab. Mus. Hem. 125. 



2. HÄRFOGELSLÄGTET (Upupa). 



Näbben ganska lång och smal, något böjd, med trubbig spets. 

 Käkarne inuti platta (hvilket är alldeles eget för detta slägte), blott 

 vid roten med en urhålkning för den ytterst korta, och orörligt 

 fastsittande, trekantiga tungan. Näsborrarne vid näbbroten, nak- 

 na, utan tydlig mjuk hinna. — Första vingpennan betydligt längre 

 än handtäckfjädrarne; armpennorna sinsemellan ungefär lika långa, 

 i spetsen knappt inskurna. Stjerten tvär, medelmåttig-, består blott 

 af 10 pennor. Tarsens baksida (såla) har blott en rad af 8 eller 

 9 sköldar, sinsemellan tätt förenade genom tvärsömmar (och ofta 

 med några afskilda, mindre fjäll, vid yttre sidan); men skilda från 

 främre takbeklädnaden genom ett litet mellanrum som är beklädt 

 af mjuk hud. Klorna föga böjda; den bakre nästan rät, såsom 

 hos Lärkorna. Hufvudets fjädrar ganska långa och ej smala; de 

 två mellerste raderne bilda långsåt hufvudet en ovanligt stor, hop- 

 tryckt tofs, som kan uppresas. — Blott några få arter äro kända, 

 hvilka äro utbredda öfver nästan hela gamla Continenten. Detta 

 slägte är det enda i Europa förekommande af första Ordningen, 

 hos hvilket det så kallade sångapparatet saknas. 



90. Härpogeln (Upupa epops) PJ. XIX fig. 5; rödaktigt 

 grågul; vingar och bakrygg svarta med hvita tvärband. Tofsens 

 fjädrar med bred svart ända; de flesta näst före ändarna hvitak- 

 tiga. På hand och stjertpennorna finnes blott ett, hvitt tvärband 



33 



