SP1TAR, 



135 



bo, såsom Hackspettarne i träd och Kungsflskrarna (Alcedo) i jor- 

 den. Papepojorna sägas värpa i trädhålor utan att inlägga någon 

 särskild bale för äggen. Det förtjenar anmärkas att äfven inom 

 denna fogelordning, är det just de, som hafva de bästa eller tyd- 

 ligaste sånglätena, hvilka hygga samt. De egentlige Gökarterne, 

 som sjunga bäst, bygga alldeles ej sjelfve, utan inlägga sina ägg 

 i andra foglars bon och öfverlemna hela omsorgen om sin afföda 

 åt dessas ägare. 



De foglar som höra till Andra Ordningen kunna på följande 

 sätt sammanställas: 



l:o. Partåiga (Zygodactylae) 



med den yttre (5-ledade) tån mer eller mindre fullständigt bakåtvänd 



(således två tår framåt och två bakåt, då ej tummen saknas). 



Cohors 1. Psittaci (Papegojor): hela fotens hud (med tarsens fram- 

 sida och såla) delad i små, tätt sittande fjäll (alla de följande hafva 

 större sköldar på tarsens och tårnas öfre sida). Fötterne vanligen 

 svaga, oftast något sneda och nästan plantigrada. Näbben ovanligt 

 kort och tjock, starkt nedböjd. 



Cohors 2. Pici (Hackspettar): tungan långt utsträckbar, masklik. Näbb- 

 ben rät, stark, smalt kägellik, kantig. Klorna, ganska starka, hop- 

 tryckta och krökta; den mellersta icke sned. Picus; Iynx. 



Cohors 3. Coccyges (Gökartade foglar): Näbben af vanligare form, 

 oftast på ändan något böjd. Tungan ej långt utsträckbar och klor- 

 na af vanlig form. — Rhamphastos; Bucconinae; Cuculinae; 

 Galbulae. 



Cohors 6. Holopodes. (Helfotade): Vingarne såsom hos de nästföre- 

 gående. Fötterna starka, med fasta hornplåtar och stark, bakåtvänd 

 baktå. (Gapet är ofta tämligen stort). — - Podargus; Coracias; 

 Atelornis. 



Cohors 7, Macrochires (Långvingade): vingarne ovanligt långa, med 

 blott 8, eller än färre, ganska små och korta armpennor. Fötterne 

 små och svaga, med tunn fjällbeläggning frampå, och blott tunn, slät 

 hud på tars-sålan, men med starka, hoptryckta, hvassa klor. (Den 

 inre byggnaden ganska egen). Trochilus; Cypselus. 



3:o. Samtåiga (Syndactylue) 



med de tre framtårna långt sammanvuxna: den inre till nära hälften, 



den yttre till mer än hälften, förenad. med mellantån. Näbben tämligen 



lång eller stor. 



Cohors 7. Syndactylae innefattar alla de till denna afdelning höran- 

 de slägtena, nämligen: Merops, Alcedo, Prionites och Bn- 

 ceros. 



4:0. Dufvor (ColumbEe) 



skilja sig från alla de föregående genom de stora, kullriga, hudartade och 

 mjuka lock, som ofvantill betäcka näsborrarna. Fötterna äro medelmåt- 

 tiga, men starka, med 3 åtskilda tår framåt och en tämligen stor baktå, 

 som vid roten är bred och icke upplyftad öfver marken. Dessutom äro 

 de, till sina inre delar ganska olika bildade med de föregående. 

 Cohors 8. Alla hithörande arter kunna sammanfattas under ett enda 

 stort slägte, Columba L. 



2:o. Skildtåiga (Choristodactylse) 



med yttre tån framåtvänd och ända till roten skild från mellantån; så- 

 ledes (hos alla utom Trogon) tre åtskilda tår framåt och en bakåt. Näbb- 

 roten fast och hård, utan kullrig, mjuk hud öfver näsborrarna. 

 Cohors 5. Hiantes (Gapfoglar): vingarne tämligen stora med 10 eller 

 flera (till 15), icke små armpennor. Fötterna svaga med tunn horn- 

 beläggning och svag, inåtvänd baktå, eller andra ovanliga rikt- 

 ningar af tårna. Gapet är hos de flesta ovanligen stort. — Trogon 

 (andra tån bakåtvänd, jämte tummen): Caprimulgu s ; Colius. 



Frågan hvilka af alla dessa fogelgropper som stå högst eller 

 lägst, kan på olika sätt besvaras. Foglarna äro i allmänhet min- 

 dre olika till sin utbildning, hvarföre ofta en författare ansett för 

 högst dem, som en annan ansett lägst, och tvärtom. Oken sökte 

 bevisa att bland alla foglarna voro Strutsarne, samt därnäst Vatten- 

 foglarne, de fullkomligaste, och sångfoglarne de lägste; ty han be- 

 dömde deras fullkomlighetsgrad blott efter jämförelsen med Dagg- 



