TORNSVALESLÄGTET. 



157 



sedan desse första gängen lemnat bort, eller högst ett par dagar 

 derefter. Ungarne äro nämligen genom vingarnas bildning och 

 bröstmusklernas styrka genast färdiga i konsten och flyga väl vid 

 första försöket. Ofta finner man dock dem som, troligen genom 

 slagsmål med syskonen, kommit ut för tidigt, innan vingpennorna 

 äro fullvuxna, då de falla ned och ligga hjelplösa på marken. I 

 allmänhet synas dessa foglar vara ofredliga. De slåss om platsen 

 för sina bon och tyckas gerna vilja tillegna sig dem af Svalor och 

 Sparfvar. Ofta får man se dem hänga sig fast utanpå ett Svalebo 

 och titta in genom öppningen (såsom på vår figur); men då de ej 

 kunna äta Svalorna eller deras ungar, blir det ovisst hvad egentliga 

 meningen dermed kan vara, om ej att söka efter deras ägg. 



Då Tornsvalan genom sina fötters bildning alldeles ej kan gå 

 eller blott stödja sig sittande på fötterna, äro hennes rörelser in- 

 skränkta till flykten och en sort klättring på boet eller sofstäilet. 

 Ute ses hon ständigt flygande, utan att någonsin komma ned på 

 marken eller på ett träd o. d. Men hon är mästare i konsten och 

 flyger nästan beständigt lika fort som de egentliga Svalorna då de 

 sträcka ut i starkaste fart. Hon torde till och med något öfver- 

 träffa dem i hastighet och rör sig i stora kretsar, oftast högt i luf- 

 ten för att fånga myggor och andra insekter, både stora och små ? 

 som utgöra hennes enda föda. Derunder låter hon ofta höra sitt 

 fina och gälla skrik och man hör ofta, rätt tydligen, det hväsande 

 ljudet af vingarnas friction mot luften. Emellertid synes mig Torn- 

 svalans flykt ej hafva den ledighet och det behag som de egentliga 

 Svalornas. — Vanligen ser man några nära tillhopa, hvilka dock 

 ej egentligen följas åt, annat än då ungarne nyss flugit ut och följa 

 föräldrarna. Hon fortsätter att flyga omkring till sent ut på aftonen, 

 ofta en timmas tid efter solens nedgång, då det likväl ännu hos oss 

 är ganska ljust. 



Bvenska Foglarna 1. 



Boet lägges i klipphålor, eller, enligt hvad man uppgifver, äf- 

 ven i trädhål, men i bebodda trakter nästan blott uti hål i murar 

 eller under taktegel eller takspån eller annars under tak, i kyrkor 

 eller på vindar, dit fogeln komma in genom en trång öppning, genom 

 hvilken han måste klänga sig fram med de hvassa klornas tillhjelp, 

 och ej såsom Ladusvalan som endast begagnar en öppning genom 

 hvilken hon obehindradt kan flyga in. — Sjelfva boet, eller egent- 

 ligen balen, är tämligen stor och tjock i form af en ganska ut- 

 plattad, rundad eller något aflång skål af något Öfver 100 m. m. 

 tvärlinia, tätt sammansatt af strå, risqvistar o. d, med inblandade 

 ulltappar, fjädrar, tyglappar m. m., hvilka byggnadsämnen äro fast 

 sammanlimmade med det tjocka slem som afsondras i fogelns svalg 

 (ur dess salivkörtlar?) och som torkar såsom gummi. Detta slem 

 är så ymnigt, att hela boet derigenom utgör en fast massa. Ingen 

 särskild, mjukare bale finnes för äggen. — Aggen äro 2 eller 

 3, något större än Sparfägg, rent hvita, af långsträckt form, men 

 med ena ändan tydligen tjockare. 



Andra arter hafva ännu ymnigare slem, och en liten art, He- 

 miprogne esculenta, som finnes i stor mängd på indiska öarna 

 samt i länderna deromkring, bygger de s. k. ätliga svalboen, hvilka 

 endast bestå af detta slem, fästadt vid en klippa, såsom en tunn, 

 utplattad påse eller plattad skål af knappt 3 tums största tvärlinia. 

 De äro af ett blekguit, halfgenomskinligt utseende, ungefär såsom 

 gummi eller husbiås, och hafva blott ett ringa antal vidfästade 

 strån, fjädrar o. d. Dessa foglar bygga kolonivis i stor mängd 

 på vissa klippor, hvarest boen nedrifvas, hvarefter de rensas från 

 främmande ämnen och utgå i handeln i stora qvantiteter. Mest 

 säljas de i China, hvarest de ätas såsom en läckerhet och anses 

 vara ganska stärkande. De uppblötas i varmt vatten, då de svälla 

 ut nästan såsom gelée, till en flerdubbel volum. Det ämne hvaraf de 



40 



/ 



