duvk-siAgtet. 



173 



varierar mer eller mindre gråaktig. Vingpennorna svartaktiga. Under- 

 gumpen rent hvit. 



Denna Duva anföres här, emedan hon ofta hos oss hålles i bur-, hon 

 plägar orätt benämnas Turturduva. I det sydligare Europa hålles hon 

 allmännare tam, inne i rum, och fortplantar sig i fångenskapen. Man 

 skall till och med understundom hålla henne i duvslag, då hon likväl 

 måste väl skyddas för vinterkylan, för hvilken hon är ganska ömtålig. 

 Det är ej med visshet bekant när eller hvarifrån hon ursprungligen 

 kommit till Europa. Aldrovandus, som mot slutet av 1500-talet först 

 avbildar henne, kallar henne Turtur indieus (Ornith. II, 510), men utan 

 att särskildt redogöra för detta namn. I Indien finnes visserligen en 

 ganska närstående vild art (Columba risoria fera Blyth), som dock är 

 nästan helt och hållet brungrå, med mörkgrå undergump. Halsbandet 

 är som hos den tama; stjertpennorna undertill svarta, med lång hvit 

 spets på alla utom de två mellersta. — Det synes mig dock sanno- 

 likare, att den tama Skrattduvan närmast härstammar från en liten 

 Duva, som anses vara av samma art (Turtur risorius Rtipp. et Heugl.) 

 och som tämligen allmänt bebor ruiner och öde hus i Egypten. Den- 

 samma finnes, sannolikt ursprungligen Tild, i Nubien, Abyssinien och 

 Arabien, men man tyckes hava försummat att närmare göra sig reda 



för henne, då hon synes ha varit ansedd såsom förvildad. Denna är 

 ovantill brungrå; ansikte, hals och bröst ljusare, vackert rödgrå; under- 

 gumpen hvit; stjert som den indiska. — Men förövrigt torde dessa båda 

 blott vara att anse såsom lokala varieteter av samma art, och i allmän- 

 het finnas, i hela Afrika samt i de varmare delarna av Asien, en mängd 

 högst närstående former av Duvor, som hava halsband liksom Skrattdu- 

 van och något mörkare kroppsfärg samt äro dels något större, dels något 

 mindre än den tama racen. — Uti europeiska Turkiet, i och omkring Bal- 

 kan, skall även förekomma en av dessa arter, som är större och mör- 

 kare än den tama, ehuru fullkomligt vild (se derom Naumann i Wiegm. 

 Archiv 1837, 106; — Nordmann Fn. Pont. 216). Denna synes dock ge- 

 nom sitt läte och sitt utseende vara alltför mycket skild från vår tama 

 art, för att kunna, såsom man förmodat, anses för dess urstam. Besyn- 

 nerligt är att hon icke blivit funnen i de kringliggande länderna: Grek- 

 land, Ungern, Sydryssland. 



Skrattduvan har fått namn av sitt oftast skrattlika läte, ungefär så- 

 som: hihihirihril Även honan låter höra dylika läten. De lägga 2 ägg, 

 tre gånger om året, och ruva dem 16 dygn. 



Synonymi. Columba risoria Linn. S. N. — Bechstein Nat. G. D, 

 III, 1087; — etc. v. supra. 



Svenska Foglarm II. 



44 



