ROVFOGLAR, 



179 



Första Avdelningen. 



Nattrovfoglar (eller Ugglor-, Accipitres nociurni). 



Ögonens riktning, mer eller mindre framåt, är bland fog larn a 

 alldeles egen för Ugglorna och beror på en lika egen bildning av 

 skallen. Denne är bredast baktill och avsmalnar framåt näbbet, 

 hvarigenom ögonhålen få en riktning snedt framåt, som än mera 

 ökas genom fjäderbetäckningens och sjelva ögats egna bildning. 

 Ugglorna få härigenom ett framåtvändt ansikte, som ger dem en 

 sort menniskolikt utseende, hvilket förefaller oss ganska fult, eme- 

 dan det, liksom andra sådana likheter (t. ex. hos Aporna) tyckes vara 

 en carricatur av vår egen bild. Detta ansikte blir ännu tydligare 

 derigenom, att det omgives av små, tättstående, fasta fjädrar, som 

 vanligen är o utmärkte genom annan färg, och rundtomkring bilda 

 en krets eller gräns (limbus facialis; även kallad krage, krans el- 

 ler slöja}. Denne ansiktskrets är tydligast vid sidorna, på yttre 

 sidan om öronöp piringen, h varifrån han går dels över ögat till 

 näbbroten, dels under öga och näbb, för att förenas med den från 

 andra sidan. — Sjelva ansiktet, eller kretsen omkring ögat (vanli- 

 gen kallad ögonkretsenj betäckes, liksom örontrakten hos alla fog- 

 lar, av lina, glest stråliga, men styva fjädrar, hvilka hos Ugglorna 

 äro längre och utgå strålformigt rundt omkring ögat samt sluta 

 mot ansiktsgränsen. Framtill betäcka de näbbets rot. — Öron- 

 öppningen är ganska stor, och vanligen högre än ögat. i Han be- 

 täckes hos de flesta arter, från främre (inre) sidan, av en halvcirkel- 

 formig hudflik, som är en fördubbling av den hud, hvilken betäcker 

 sjelva Ögonglobens yttre sida, och bildar ett lock. På detta lock sitta 

 de utåt riktade ansiktsfjädrarne. Det kan sluta tätt intill den hud- 

 fåll vid örats yttre sida, hvaruti ansiktskretsens fjädrar sitta fasta- 

 de, och således mllkomligen tillsluta örat. Dessa båda delar, loc- 



ket och hud fållen, utgöra bräddarne av en yttre Öroncavitet, som 

 är betydligt större än sjelva öronhålet, och som, då locket öpp- 

 nas, ytterligare utvidgas genom ansiktskretsens fjädrar, hvilka nu 

 bilda detta ut-öras yttre brädd, liksom öronsnäckan hos oss. Hos 

 Nattugglorna är detta yttre öra ganska stort, och visar, inuti, hos 

 flera arter, en besynnerlig olikhet på båda sidor, emedan sjelva 

 öronhålan öppnas olika högt, och hos många finnes en mjuk, sned 

 tvärlist, som på ena sidan ligger över, på den andra under sjelva 

 Öronhålet, hvilket i sanning är en ovanlig brist på symmetri hos 

 ett av de högre djuren. (Så hos S. flammea, otus, mexicana). 



Ugglornas huvud är ganska stort och synes ännu större genom 

 de yviga fjädrarna. Många arter ha vid pannans sidor ett par fjä- 

 dertofsar, som kunna nedfällas och uppresas, och vanligen benäm- 

 nas öron eller horntofsar. De bestå av 8 — 10 fjädrar, som utgå 

 något över ansiktskretsen, och bilda en liten egen, tydlig rad o- 

 vanför yttre hälften av ögat. Denna rad omgives rundtomkring 

 av ett litet fält utan fjädrar. — Sjelva ögongloben har en alldeles 

 egen form. Den närmar sig ej till klotformen, utan liknar nästan 

 en stympad conus, som i båda ändar är starkt kullrig och som har 

 den coniska omkretsen starkt intryckt, — Näbbet är till en betydlig 

 del doldt mellan borstlika fjädrar. Dess vaxhud är liten och sak- 

 nar tydlig främre kant. — Hela fjäderklädnaden är mjuk och nä- 

 stan silkeslen, emedan fjädrarne äro långa och ganska fina; men 

 deras textur är dock ganska fast. — De stora vingarne ha särde- 

 les lång underarm (jämf. under n:o 114) men blott 12 — 18 arm- 

 pennor. Första handpennan är hos många ej längre än den 10:de, 

 och hos många arter bildar yttre fanets brädd, på denna eller på ett 

 par flera pennor, genom strålarnes böjning i spetsen, liksom en fintan- 

 dad, mjuk frans. Alla vingpennorna äro, isynnerhet hos Nattugg- 

 lorna, ovanligt mjuka, hvarigenom dessa foglar flyga utan att för- 



