UGGLESLÄGTET. 



185 



given av britt, — Stor: vinglängd 460—490 mm. Iris gul. Näb- 

 bet gulaktigt. Hakan svartaktig, raed ett hvitt tvärband åt sidorna. 

 Stjerten starkare rundad och längre än på den förra. Denna och 

 den följande ha ansiktesytan större, men ögonen mindre, i förhål- 

 lande till huvudets storlek, än de föregående arterna. 



Denna ståtliga Uggla tillhör hos oss blott Lapplands barrskogs- 

 region och den närmast därintill belägna delen av Norrland (Ve- 

 sterbotten, norra Ångermanland). Hon är till och med sällsynt i 

 den högre delen av tallregionen (såsom vid Karesuando 68 ,2 / 5 °) 

 och saknas fullkomligen i björkregionen. Från detta hemland strö- 

 var hon ut, somliga vintrar, så att man funnit enstaka exemplar 

 ända ned i Södermanland, Närike, Wärmland o. s. v. Även i 

 Norrige och Finland tyckes hon leva under lika förhållanden som 

 i Sverige. — Man har uppgivit att hon åter förekommer och fort- 

 plantar sig längre åt söder, nämligen i Lithauen (omkring 55°; Ty- 

 zenhaus, Revue Zool. 1851, 575), och några få exemplar hava blivit 

 funna där samt i det närgränsande Ostpreussen. Likväl behöver 

 denna uppgift ny bekräftelse, då de funna exemplaren möjligtvis 

 blott varit utvandrare från Norden. Utom Europa finnes Lapp- 

 ugglan genom hela Siberien och i Kamtschatka (Pallas); men san- 

 nolikt blott norr om 60° (hos Jakuterna, Pall.). Vidare finnes i 

 hela norra delen af Nordamerika en art, Strix cinerea Gm., som väl 

 blott kan anses for en geografisk varietet av Lappugglan, men som 

 dock skiljer sig från henne genom något mörkare färg, mörkgrått 

 i stället för hvitt framom ögat och blott 6 ringar omkring detsamma. 

 Denna säges i Canada fortplanta sig ända ned vid 45° (Montreal) 

 och någongång ströva ut till 40°. 



De flesta underrättelser vi äga om denna Uggla tyckas för- 

 skriva sig från Nordamerika. Pallas lem nar högst få uppgifter om 



Svenska Foglarna. 



den Sibiriska och nyare resande nämna henne knappt. Hon 

 skall leva af möss (Pall.) och av foglar (Gloger; M. v. Wright). 

 Att hon föga besväras av dagsljuset är tydligt, då hon tillhör norden, 

 som ej har mörkt om sommaren. Hr Aptekaren Dyhr i Skellefte har 

 meddelat, att en familj af 5 stycken, mot slutet av Augusti 1851 

 uppehöll sig uti ett skogbevuxet myrland, */ 2 mil från Skellefte. De 

 satte sig helst på stubbar, sällan i träd och aldrig i toppen. Lätet 

 liknade nästan en hundvalps skällande. (Från Amerika uppgifves 

 lätet ungefär såsom: hu hu hu hu huh). Dyhr skjöt 2:ne af un- 

 garna d. 25 Augusti, hvarefter de övrige försvunno från orten. 

 Dessa ungar, som benäget överlemnades till Riksmuseum, voro ännu 

 i första drägten såsom synes på några små lemningar av dun • 

 men de äro dock nästan lika med de gamla. De ha blott en obe- 

 tydlig blekgul insprängning i färgen, och ansiktsfjädrarne äro ännu 

 tämligen korta med blott 7 å 8 mindre tydliga ringar. Den svart 

 och hvita fläcken vid ögat fmnes redan, ehuru mindre än hos de 

 äldre. Enligt uppgift af v. Seth meddelar Nilsson att hon bygger 

 ett ganska stort näste i ett högt träd eller på en hög stubbe, samt 

 att äggen äro 2, smutshvita och ovala. Tyzenhaus säger att boet 

 är glest, bygdt av grenar (buchettes) utan inre beläggning. (Om 

 den Amerikanska uppgives att hon bygger i toppen af de största 

 barr- eller lövträd). 



Synonymi. Den Amerikanska: Strix cinerea Gm; Lath N:o 22 

 (ex Aret. Zool.); — Svainson, Fn. bor. Am.; — Audubon; — Syrnium 

 cin. Baird. Report. 1858, p. 56. — Tyzenhaus Rev. Zool. 1851, 571. 



Den Eur. Asiatiska: S. lapponica Thunb. V, A. H. 1789, p. 184; 

 — Retz. Fn. 1800, 79 (ex Mus. Carlss, fas c. V, adhuc non edito); —Nilsson, 

 Orn. Sv. I, 58; — Temm. Man. L 54; — Nilss. Sk. Fn. ed. 3: 1, 120; — Ty- 

 zenh. 1. c. -- S. barbata Lath. n:0 34 (ex Syn. Supl. 50; Pennant; 

 descr. manca, forte ex auditis vel litteris Pallasii?); — Pall, Zoogr. 1811: 



47 



