192 



ORDN. 3. ROVFOGLAR. 



minor Briss. I, 514. — Typus generis A thene Boie: Noctua Sav. et Vet. 

 nec Linn. 



Strix noctua Scop. Ann. I; 21 n*o 15, et — Lath. 31 (De- 

 scriptio pessima, vix agnoscenda; quae vero inter Striges europasas, nul- 

 lam preeter hane, antiquitus Noctuarn vocatam et »in Carniolia vulgarein», 

 designare potest. Non est S. aluco, ob »staturam columbse et irides fla- 

 vas»; non S. brachyotus, »in sylvis frequens»; reliquse minime). — S. 

 noctua Licht. Verz. 1823, p. 60 (cum cit. S. noctuae Retzii, de qua mox 

 infra). — Nilsson Sk. Fn. 1825, 82; — Gloger Handb. 103. 



Strix passerina Lath. n:o 45 (nec S. pass. Linn.);' — Temm. 

 Man. 92. 



Noctua glaux Savigny, Descr. de PEgypte; Ois: p. 105 (1810). 



Strix nudipes Nilss. Orn. Sv. I, 68 (1817; nec S. nudipes Lath.), 

 cum cit. desens Retzii, Str. noctuae, in Fn. Sv. 1800, p. 84;qusevero 

 est descr. S. tengmalmi, »digitis ad ungues fere plumosis», sed synonyma 

 4 posteriora sunt hujus. — Strix psilodactyla Nilss. Sk. Fn. 1824, 

 88; et Ed. 1858, 104. 



115. Hökugglan (Strix n i s o r i a) Pl. XXV fig. 5, — 

 ovantill brun, hvitfläckig, under hvit med smala, svarta tvärstreck. 

 Ansiktet blekgrått, vid örat omgivet av ett bredt, svart band från 

 hjessan till strupen. — Vinglängd 230—250 m.m. Iris gul. Stjer- 

 ten tämligen lång, gradvis tillspetsad, med smala, hvita, böjda tvär- 

 streck. Tarsen kortare än hos andra Ugglor: betydligt kortare än 

 mellantån utom klon. 



Lapplands skogstrakt, både Björk- och isynnerhet Tall-regio- 

 nen, utgör Hökugglans egentliga hem. Det är ovisst huruvida hon 

 fortplantar sig längre nedåt Norrland eller i ännu sydligare trakter, 

 annat än på de ställen som ha subalpinsk natur, såsom norra Jämt- 

 land och fjäldsidorna i Norrige ; men, i början av Juli, så snart 

 ungarne flugit ur boet, börjar hon stryka omkring familjevis. — 

 Nedåt mellersta och södra Sverige visar hon sig blott sent på hö- 

 sten och om vintern. Hon kommer väl ej dit alla år, men dock 

 oftare än de övriga lappländska arterna. Man har förmodat att 



hon skulle stanna qvar och fortplanta sig, till och med i norra 

 Skåne, men ännu fTunes, så vidt jag känner, intet bevis derföre. 

 Då hon utvandrar komma ofta enstaka, och någongång, men säl- 

 lan, talrika exemplar ända ned till Tyskland och Böhmen, till och 

 med till Ungern. — I norra Ryssland och utåt hela Siberien samt 

 i Nordamerika är hon allmän. I dessa länder, som äro kallare än 

 Europa, fortplantar hon sig sydligare än hos oss ; t. ex. i Stanovoi- 

 bergen vid Ochotzska havet, vid 55 — 60° lat. (Midd.). 



Utan att besväras av dagsljuset är Hökugglan mest i rörelse 

 om dagen och gömmer sig ej, utan sätter sig ofta i trädtopparna 

 eller på torra grenar, hvarifrån utsikten är fri ; men hon jagar dock 

 även i skymningen. Hon är livligare och flyger starkare än alla 

 de föregående, och liknar under flykten mera en Sparvhök eller 

 Falk än en Uggla; men på kortare sträckor, såsom mellan träden, 

 flyger hon ryckvis eller hoppande. Hon uppehåller sig i skogar 

 och mindre lundar, och kommer ej in till husen. Vanligtvis är 

 hon föga skygg, emedan hon, i de ödsliga skogar hvarest ho» är 

 uppfödd, ej hatt tillfälle att göra bekantskap med människan, och 

 knappt med andra lika farliga fiender. Hennes föda är densamma 

 som de föregåendes. Lätet, som blott höres om dagen, uppgives 

 vara ett icke synnerligen starkt krikri krikri . . ; eller av ungarna, 

 medan de stryka omkring med föräldrarna, ett klagande eller ja- 

 mande ljud. — Från äldre författare uppgives, att Hökugglan nå- 

 gongång bygger sjelv, i högre träd. men att hon oftast lägger sina 

 2 — 3 ägg i övergivna skatebon. Meves träffade vid Areskutan, i 

 norra Jämtland, d. 11 Juli, en familj av 4 eller 5 stycken, och 

 fällde 2: ne av ungarna, som redan då voro stadda i stark raggning till 



höstdrägten. 



Synonymi. Strix ulula L. S. N. X; — Fn. Sv, ed. 2, p. 26 

 (descr. bona); — S. N. XII, 133 (c. synonymis S. brachyoti confusa et Descr. 

 omissa); — Nilss. Orn. Sv. I, 64,— et Sk. Fn. 1824, 85, — Bonap. Csp. 36. 



