KÄRRHÖKSLÄGTET. 



225 



i hela Afrika. Riksmuseum äger många exemplar från Nil-länderna ge- 

 nom Prof. Hedenborg samt frän Cafferlandet genom J. Wahlberg, hvilka 

 alla äro dödade i December och Januari, hvarav man skulle kunna föreställa 

 sig att de vore utflyttade, över vintern, från östra Europa. I Algieriet 

 finnas de ock, men årstiden uppgives ej. - Äggen skola likna de före- 

 gående arternas, men sägas oftare, eller oftast, ha obestämda, mörka 

 fläckar eller prickar. — (En äldre hona är nu avbildad. Pl. LXXII, fig. 4). 

 Synonymi. Circus pallidus Sykes, Zool. Pr. 1832, 80; — Keys. et 

 Bias. sp. 36; — Schlegel, Revue Crit. p. VI; — Naumann, Vögel D. XIII, 

 154; — Blasius, ibid. XIII, 2, p. 31—34. — Nilss. Fn. I, 85. — C.swain- 



sonii A. Smith, Illustr. S. A fr. 43, 44; 

 — Jerdon, Ind. I, 96. 



Malm, Götheb. Handl. 1853,54; 



Ängshöken (Circus cineraceus) 37, Pl. LXXII, fig. 2, 3. — 

 (Artmärke, se under slägtet). — Vinglängd 330—370 mm. Vingarne äro 

 hos denna, genom armpennornas korthet, lika smala som hos den före- 

 gående, men de äro betydligt längre i förhållande till kroppen, som är 

 mindre; 4:de pennan betydligt kortare än 3:dje; 1=6: 2 = 4. Ansiktes- 

 kretsen framtill otydlig. — Äldre hanne, askgrå: buken hvit med starkt 

 brunröda långsstreck. Vanligen är ryggen mörkare och hela översidan 

 något mörkfläckig samt armpennorna med 1 eller 2 mörka tvärband. 

 Handpennornas hela undersida svart. Iris gul; (den uppgives vara brun 

 hos honan och de yngre). — Äldre hona (ej avbildad) mörkbrun, något 

 blekfläckig på huvud, hals och vingar. Undertill blekt rödgul med brun- 

 röda långsfläckar. Ansikteskretsen blek och mörkfläckig. Handpennor 

 undertill hvitaktiga, snedt svartbandade. Stjerten brun med v.p. 5 mör- 

 kare tvärband; sidopennorna inåt rödhvita, med breda, rödaktiga tvär- 

 band. — Hannen i mellandrägt lik honan, men undertill hvitare med 

 smalare, mörkare streck; ryggen har svartaktiga fjädrar o, s. v.; varierar 

 betydligt. — Ung fogel, översida mörkbrun med rödbruna fjäderkanter 

 och fläckar; bleka fläckar i nacken; undertill starkt brunröd, nästan utan 

 fläckar. Mellersta stjertpennorna svartbruna; de på sidorna brunröda 

 med mörka, breda tvärband, som dock ofta saknas på den yttersta, 



Nilsson anför i Skand. Fauna några exemplar som erhållits i Skåne? 

 höstetiden (Aug, Sept.); men förövrigt är det obekant att denne fogel 

 förekommit hos oss. Han tyckes annars finnas överallt tillhopa med den 

 föregående: i mellersta och södra Europa, mellersta Asien, Indien (om 

 vintern), samt i norra och södra Afrika, hvarifrån vi äga flera exemplar 

 skjutna vintertiden. I södra Ryssland skall han vara ganska allmän och 



Svenska Foglarna- 



säges stanna qvar där hela den kalla årstiden (dock sannolikt blott till 

 en del?); i England och Irland, Holland och vissa delar af Frankrike är 

 han även tämligen vanlig och säges häcka på ängar eller hedar bland 

 gräset eller bland buskarna av Ulex europseus, som där tyckes intaga 

 samma plats som Enet hos oss. Äggen äro smutshvita, oftast utan fläc- 

 kar, pä insidan ljusgröna. Denne flyger, till följe av sina långa vingar, 

 starkare än de föregående, men säges förövrigt likna dem till levnads- 

 sättet och, liksom de, ofta vistas vid vatten. 



Synonymi. Circus cineraceus Montagu, Om. Diet.; — Linn. Träns. 

 IX, 188; — Gloger, Handb. 90; — Naum. Vög. D. XIII, 166, et ibid. 2, 

 32 (Wiesen-Weihe); — Nilss, Fn. I, 87;— Strigiceps cinerascens Bp.; — 

 Fritsch. Eur. 48; — C. montagui Vieill.; — Yarr. Brit. I, 114. — Det 

 här givna svenska namnet är, liksom den föregåendes, en översättning 

 av det i Tyskland antagna. 



5. VRÅKSLÄGTET (Buteo). 



Näbb tämligen litet och mindre starkt, utan tand eller flik i 

 käkkanten. — Vingarne räcka nästan till stjertspetsen; första arm - 

 pennan mycket längre än handtäck fjädrarne. — Fotstycket ej långt, 

 men långsåt hela baksidan beklädt av reguliera tvärsköldar (även 

 då det är fjäderklädt. 



Hit höra medelstora eller större rovfoglar, som äro tjocka i 

 kroppen, med lång, yvig fjäderklädnad och ganska stora, breda 

 vingar. Första handpennan är tämligen kort, = 8: 4 längst (eller 

 3—5 nära lika); 1—4 i inre fanet, 2—5 i det yttre, utskurna. 

 Näsborrarne långs-ställda, avlånga. Underkäken har vid spetsens 

 sidor en rundad inskärning. Stjerten svagt rundad med breda pen- 

 nor. Unga och gamla samt båda könen likna hvarandra tämligen 

 nära till färgen, fris är vanligen brun. — Dessa foglar äro i all- 

 mänhet tröga och sitta vanligen länge stilla på jordhögar, stenar, 



57 



