234 



0RDN. 3. ROVFOGLAR. 



Glada och Orravråk, och närma sig, både till form och lefnadssätt, 

 så mycket till Gladorna, att de rätt väl kunde förenas med dem i 

 ett slägte* Detta är ett huvudskäl hvarföre man, då de föregående 

 och följande rovfogelslägtena uppföras såsom åtskilda, icke väl kan 

 förena vår Havsörn med det egentliga Örnslägtet. Ett annat skäl 

 finnes i fötternas och näbbets olikheter. 



128. Havsörnen (Haliaétus albicilla), Pl. XXX, fig. 2, 3; — 

 mörkbrun med hvit, hos de yngre svartspräcklig, stjert. — Ving- 

 längd något över 1 aln: 600 — 700 mm. Vingsträckning 3£ — 4 al- 

 nar; kroppslängd 35—39 verktum. Stjerten, hos de äldre omkring 

 300 mm., hos de yngre omkr. 350; fotstycket omkring 100. Äldre 

 fogel (åtminstone 3 å 4 år) gråbrun med blekare, gulgråaktigt hu- 

 vud och hals; alldeles hvit stjert; näbb, fötter och iris gula. — Ung, 

 gulaktigt brun med fjädrarna i spetsen svartaktiga, på roten hvita; 

 huvudet ovantill och bakhalsen till större delen svartaktiga; stjert- 

 pennorna i inre fanet hvitaktiga, svartspräckliga, i det yttre och 

 mot ändan svartaktiga. Näbb s vartaktigt; iris gulbrun. — Hos de 

 något äldre, i andra till tredje året, blir stjerten mera hvit och 

 kroppsfärgen ändras småningom genom fjäderväxling och urblek- 

 ning. — Olikheten i färg och den, hos de yngre, betydligt längre 

 stjerten ha gjort, att man länge ansett de äldre och yngre för två 

 skilda arter, F. albicilla och F. ossifragus. Nu vet man dock 

 med säkerhet, att de blott skilja sig till åldern, men att färgför- 

 ändringen går både långsamt och oregelbundet. 



Havsörnen finnes både vinter och sommar i hela Europa, från 

 Nordkap till Medelhavet, men nästan blott omkring havskusterna 

 eller i grannskapet av större insjöar eller av de största floderna. 

 På samma sätt finnes han genom hela norra och mellersta Asien, 

 ut till Stilla havet, ^men icke i södra Asien, I Grönland är han ej 



ovanlig, men i hela Nord-Amerika saknas han, och ersattes av den 

 blott till färgen något skilda H. leucocephalus, hvilken såsom äldre 

 är svartaktig med hvitt huvud och hals samt hvit stjert. Denne 

 bor dock mera sydligt och säges icke finnas ända opp till pol- 

 cirkeln, samt är något mindre än den europeiska arten; men även 

 vår Havsörn är något mindre i södra Europa än i det norra och 

 i Grönland. I Afrika finnes han ej; blott en och annan ses om 

 vintern i Egypten, och i Algieriet lärer han blott förekomma till- 

 fälligtvis. — Överallt där han reguliert finnes, tyckes han vara all- 

 männare, eller mindre sällsynt än Landtörnen. Till levnadssättet 

 visa de båda betydlig olikhet. Havsörnen är vida trögare och flyger 

 hvarken så starkt eller vackert kretsande eller så högt. Flykten 

 synes tung och fortsattes med ofta upprepade, men små pch ej 

 hastiga vingslag. Födan utgöres av mindre däggdjur och av vatten- 

 foglar, ungefär som Landtörnens, men dessutom lever han till en 

 betydlig del av större fiskar som fångas med klorna, ur vattnet. 

 Då tillfälle gives rövar han gerna fisk från Fiskljusen (Pandion). 

 På döda djur slår han ofta ned, även under den blidare årstiden, 

 och visar derigenom, såsom genom sin näbbform och hela sitt ut- 

 seende, en ej ringa likhet med Gamarna. — Han tyckes leva i en- 

 gifte och makarne jaga gemensamt, hvarunder de, liksom skrik- 

 örnarne, ej sällan låta höra sitt gälla skrik, ungefär såsom kri! , 

 kri! kri! . .., både under flykten och då de sitta stilla, hvarvid de 

 luta kroppen starkt framåt, sträcka halsen och öppna vingarna till 

 hälften. Under fortplantning6tiden sägas hannarne understundom 

 slåss förtvivlade Boet förhåller sig såsom det av andra större rov- 

 foglar och finnes lika väl på klippor och på träd. Hannen deltager 

 i ruvningen af äggen, som äro två eller tre, hvita eller gråaktiga 

 eller mer och mindre brunfläckiga och värpas i April. De sägas 

 kläckas sent och ungarne bli länge i boet, samt hvila där om 



