236 



ORDN. 3. ROVFOGLAR. 



om och var så allmän att hon ej behövde av honom beskrivas 

 (Thompson Fn. of Ireland). 



Gladan är, överallt där hon förekommer, en väl bekant fogel, 

 som visar sig mycket, svävande omkring i stora präktiga kretsar, 

 med stilla vingar, flera timmar oavbrutet och ofta till en höjd 

 hvarifrån hon knappt mera synes för blotta ögat; få andra foglar 

 torde flyga med lika liten ansträngning. Hennes flykt synes ganska 

 långsam, emedan vi vanligtvis se den på stort avstånd; men en 

 närmare uppskattning derav visar, att hon åtminstone rör sig framåt 

 med en hastighet av mera än 10 alnar i secunden, d. ä. 2 svenska 

 mil i timmen. Hon är dock ganska trög och hvilar mycket, helst 

 i träd; men om dagen ser man henne ofta sitta timtals på en sten. 

 Ofta ses hon gå eller hoppa tämligen ovigt på marken. Under 

 flykten låter hon ofta, under fuktigt väder, höra sitt gälla, lång- 

 dragna skrik, såsom: hiäh,' hiäh-hi-hi-hi-hiäh ! Skånska Bonden 

 säger att "Gläntan" mår illa mot regn och skriker: det sviii-der. 

 — Födan består mest av grodor, möss, sniglar o. d. ävensom av- 

 skräden och döda, ruttnande djur; men under fortplantningstiden 

 trakterar hon gerna, då tillfälle gives, både sina ungar och sig 

 sjelf med små fogelungar. såsom av gäss, höns, o. s. v. Emeller- 

 tid är den skada, hon härigenom förorsakar, obetydlig, isynnerhet 

 som hon oftast låter lätt avskräcka sig från anfall, t. o. m. blott 

 genom den gamla gåsen eller hönan. — Boet lägges endast i större 

 eller mindre skogar, på toppen av tjocka träd. Det liknar de övriga 

 större rovfoglarnes, och samma bo torde väl kunna begagnas, un- 

 der olika perioder, ömsom av flera arter, såsom av Glada, Fiskörn, 

 Havsörn och Stork; men vanligen plägar hvarje bo under en lång 

 följd av år begagnas av samma art. Boet tillökes årligen av det 

 par som vill där bosätta sig för sommaren, och Gladan använder 



dertill gerna tygtrasor, i smutsigaste tillstånd. Gladans ägg pläga 

 vara 3, smutshvita med spridda brunaktiga fläckar. 



Synonymi. Fateo milvus Linn. S. K X (Fn. Sv.). — Lath. 37: — 

 Gloger Handb. 81; — Accipiter regalis Pall. Zoogr. 355. — Milvus regalis 

 Ranz. (ex Bellon., Briss.); -- Keys. et Bias. sp. 32; — Miss. Fn. I, 66. — 

 M. ictinus Sav Egypte. 



Bruna Gladan (Milvus äter), 40; — mörkbrun, ryggsidan knappt fläc- 

 kig; undertill mera rödaktigt brun med svarta skaftstreck, omgivna av 

 ljusare färg. — Huvud och hals hvitaktigt grå med bredare, svarta skaft- 

 streck. Hela stjerten mörkbrun (ej rödaktig): på inre fånen med v. p. 

 10 smala, otydliga men nästan hela, mörkare tvärband. Stjertklyften ej 

 djup, 2.5 — 35 mm. Näbb svart; vaxhud och fötter brandgula; iris gulgrå. 

 Något mindre än föregående: vinglängd omkring 440 mm. 



Denne fogel har väl ännu aldrig veterligen blivit anträffad i Sverige; 

 men han finnes oss så nära, att det skulle vara mindre underligt om en 

 sådan visade sig här. Imellertid skiljer södra delen av Östersjön, hvil- 

 ken fogeln är alltför trög att utan tvingande yttre omständigheter över- 

 fara. Denna art Glada finnes i hela södra och mellersta Europa och, 

 ehuru tämligen sällsynt, ända opp till Östersjön, samt i norra Afrika 

 och vestra hälften av Asien, på det sydligare Europas bredd. — I hela 

 östra och södra Asien, Australien och Afrika förekomma några högst 

 närstående former, som dock skilja sig genom obetydliga olikheter i 

 färgen. — Hon flyger lika lätt som egentliga Gladan och förer nära nog 

 samma levnadssätt: men hon skriker vida mera, med ett gnäggande läte, 

 håller sig nästan uteslutande vid vatten och lever mera av fisk och ruttna 

 djur, samt avskräden av alla slag, h vårföre han ofta kommer till bebodda 

 ställen. Sjelf säges hon sällan fånga levande rov: men hon uppgives ha 

 för sed att anfalla Falkar och Hökar, som gripit sig ett djur, och att flyga 

 skrikande omkring dem, då de släppa sitt byte, hvilket hon tillegnar sig. 

 Isynnerhet skall den afrikanske Milvus parasiticus, som blott skiljer sig 

 från denna genom sitt gula näbb, huvudsakligen leva på en sådan 

 snylt-jakt. 



Synonymi. Falco äter Gm. Lath. 38 (ex Briss.); — Gloger Handb. 

 82; — Accipiter Milvus Pall. 1. c; — Milvus niger Keys. & Bias. (nomen 

 ex Briss. ubi descr. falsa vel alius sp.): — Fritsch Eur. 26. 



