RIPESLÄGTET. 



269 



läggas vida sednare, i Juni, ty vid midsommar och långt deref- 

 ter äro nykläckta ungar vanliga. Äggen äro 13—14, gulaktiga, 

 tätt svartprickiga eller småfläckiga av mörkbrunt. — I Lifland 

 skall vårruggningen börja i Mars. Så snart ungarne äro kläckte 

 följa de modern som visar dem den aldra ömmaste omvårdnad 

 och utsätter sig för de största faror för att locka rovdjur eller 

 menniskor bort från dem, hvarvid hon med en utmärkt förställ- 

 ningskonst visar sig såsom lemmalytt och oförmögen att undfly. 

 Även hannen qvarstannar i honans grannskap under liggningen 

 och förenar sig med familjen då ungarne bli kläckte samt del- 

 tager ömt i deras vård. Liksom alla arterne av Orhöns- och 

 Ripeslägtena, trycka ungarne sig i gräset vid påkommande fara, 

 men de gamle av båda könen trycka sig icke. Mot hösten i 

 Augusti — September äro ungarne fullvuxne och anlägga, liksom 

 de gamle, en rödbrun höstdrägt, hvilken småningom, i Septem- 

 ber — December, utbytes mot den rena hvita vinterdrägten. 



Stundom erhålles midt under vintern hannar, i hvit vinter- 

 dräkt och sannolikt ganska gamla, som på flera ställen av krop- 

 pen, och mest framtill, ha mörkt rödbruna fjädrar, lika dem i 

 vårdrägten, men mörkare och till en del hvitkantade. Särdeles 

 vacker är denna drägt då hela halsen, ända ned mot bröstet, 

 samt huvudet äro rödbruna och den övriga kroppen nästan rent 

 hvit. Nedtill plägar halsen då omgivas av svartbrun färg. Det 

 är högst sannolikt att dessa rödbruna eller mörkare fjädrar, så- 

 som Meves antagit (se Synon.), utvuxit redan på hösten i stället 

 för hvita vintertjädrar och att de utvisa en benägenhet hos Dal- 

 ripan att, liksom Moripan, få den rödbruna drägten redan om 

 hösten. Annars plägar denna drägt börja på halsen med några 

 svartbruna fjädrar. 



Svenska Foglarna. 



Synonymi. Tetrao lagopus L. X et XII (ex Fn. Sv. "terrefactus cachin- 

 nos edit"; cet. citt. ad sp. praeced. referendas). — T. lagopus Lappis Rehu- 

 sak, Montin, Physiogr. Sällsk. Handl. p. 155 (c:a 1780. — Descr. pessima; 

 melius defmitus ibid. p. 151: Rehusak)? 



Tetrao lapponicus Gm. p. 751 (1788, o" »stiv; ex T. lagop. Montinii) — 

 Lath. N:o 12. 



T. albus! Gm. p. 750 (Q hab. vernali ex America, ex Edw. 72); — Lath. 

 10; — Meyer, Vögel Liv & Esthl. 152; — Lag. albus Audubon, Syn. 307; — 

 Baird, N. Am. Birds (Report) p. 633; — Middendorf, Keise, Vögel 190; — 

 Gray, List. of . . . Gallinse, 90. 



T. cachinnans Retzius, Fn. Sv. 210 (1800). 



T. subalpinus Nilsson, Orm Sv. I, 307 (1817); — Lag. subalpina Nilss. 

 Skancl. Fn. 1828; et 1858, II, 93; — Lilljeborg, Vet, Ak. H. 1850, 319; — 

 Vleves, Vet. Ak. Ö. 1860, 215. 



T. saliceti Temm. Man. II, 471; — Gloger, Handb. 529. 



Moripa (Lagopus scoticus) 41, — Pl. LXXIII fig. 3, ef; — flygpennorna 

 och fotledernas framsida gråbruna; näbbets höjd 13 m.m. Ingen hvit vinter- 

 drägt. 



Hannen. Vinterdrägten fullt svarande mot vår Dalripas vårdrägt, men 

 anlagd i December, mörkt rödbrun, med täta svarta punkter och smala, vågiga 

 tvärstreck. Färgen mörkast framom bröstet; på hela buksidan ha fjädrarne hvita 

 ändkanter. Strupen överst och midtpå klarare rödbrun, utan fläckar. Oftast 

 finnes en hvit fläck vid underkäken och hvita punkter i ansiktet. Ögonbryn, 

 näbb, klor såsom Dalripans; vanligen ock vingpennornas förhållande; men de 

 äro av mörk färg. Storlek fullkomligt såsom föregående (vinge 210 mm.). 



Sommardrägten fullt svarande mot Dalripans höstdrägt, men småningom 

 utvuxen tidigt på sommaren (jag finner ej tiden uppgiven vidare än att den skall 

 bäras »hela sommaren och hösten»), säges vara ljusare och ha talrika fjädrar 

 med gul (»yellow») ändkant. 



Honan är föga mindre. Hennes vinterdrägt skall vara ljusare och der- 

 igenom synes mera brokig (av svarta tvärfläckar och ljust rödbruna ändar?) 



Sommardrägten (jfr hannens) brungul; översidan samt hals och fram bröst 

 med svarta tvärband och gula fjäderspetsar: huvud och övre halsen med blott 

 få svarta fläckar; kroppsidorna tvärbandade av svart och gult, »såsom på Dal- 

 ripan.» 



68 



