SVENSKA NAMN. 



301 



och Öland. Brushane och Simmäppa, som redan äga bestämda 

 namn, behöva ej vidare omordas. — Vid namnet Skärfläcka (Re- 

 curvirostra) må blott anmärkas att det på pl. 38 blivit orätt skrivet: 

 Skärflicka. Det bör så mycket säkrare skrivas med ä, som det 

 vanligen uttalas med en liten dragning på detta ä. Sannolikt har 

 namnet avseende på fogelns skära, rena, men dock brokiga, eller 

 fläckiga färger. Av skär, skärgård, kan det icke komma. 



Efter Totani följer ett annat tämligen artrikt slägte, Tvinga, 

 som behöver ett nytt svenskt namn. De dithörande små, oan- 

 senliga arterna höra till de för jägare i allmänhet minst kända 

 foglar, och för den stora allmänheten kunna de ej äga något in~ 

 teresse. De största bland dem (Tr. canutus och subarquata) fort- 

 planta sig i Norden och visa sig, i större delen av Sverige, blott 

 under flyttningstiderna, då de stryka fram långsåt havskusterna. 

 De minsta arterna flytta väl genom landet, och en enda (Tr. al- 

 pina) fortplantar sig där, men alla äro för litet kända, att hava 

 fått egna namn. De förblandas derföre sinsemellan, och med 

 andra små, obestämda Vadare under de allmännare benämningarna: 

 snäppa, strandfogel, enkel beckassin, strandstrigel o. s. v., h var- 

 under även de små Totani, eller t. o. m. de större arterna kunna 

 inbegripas. — Slägtet Tringa har visserligen i böcker, sedan 

 1835, blivit kalladt Strandvipa, men detta namn är just ett bland 

 dem, som isynnerhet tyckas behöva ändring. Namnet Vipa till- 

 hör egentligen blott Vanellus cristatus och har dessutom i folk- 

 språket ej fått något annat allmännare användande, än i namnet 

 Ljungvipa, för Charadrius apricarius, som är en av den rätta 

 Vipans närmaste slägtingar. För det nu varande slägtet Tringa 

 har det endast kunnat bli användt derigenom, att Linné, till följe 

 av bristande speciell kännedom om de små Vadarna, samman- 

 förde de arter, som nu kallas Tringa, med Vipan och med flera 



Svenska Foglama. 



andra, ganska olika former (såsom Brushane, Rödbena, Höttring, 

 Simsnäppa, Kustpipare) uti sitt stora och av alltför olikartade 

 beståndsdelar sammansatta genus Tringa. Inblandningen av Vi- 

 pan gjorde denna, som var den mest bekanta bland alla, till en 

 slags typ för slägtet, ehuru hon vid dess delning icke fick be- 

 hålla namnet. 



För vårt slägte Tringa måste vi se oss om efter ett annat 

 svenskt namn att begagna tills vidare, eller intill dess en lycklig 

 händelse möjligtvis framdrager ett för dem passande namn som 

 torde finnas brukligt, men undangömdt i någon landsort. Då de, 

 såsom vi förut sökt visa, verkligen äro Snäppor, finnes intet 

 egentligt hinder att i behöriga sammansättningar använda detta 

 namn för arterna derav, t. ex. Kustsnäppa, Spovsnäppa, Sump- 

 snäppa, o. s. v. Hela slägtet kan även kallas Småsnäppeslägtet, 

 Småsnäppor, så vida icke ett mera uttrycksfullt namn kan på- 

 finnas. Ett sådant synes oss vara det nyss förut anförda nam- 

 net Strandstrigel, som stundom av jägare begagnas för allahanda 

 små, obestämda eller obekanta Vadare, och deribland både Tringa 

 och andra. Detta namn betyder strandstrykare, en som stryker 

 omkring på stränderna, och passar således synnerligen väl för de 

 flesta arterna av Tringse i större delen av Sverige. Man får 

 även höra det under form av Strickla. tjti Rietz "Sv. Allm. 

 språket", anföres det under ordet Strandstrek, som uppgives i 

 Helsingland vara namnet på Sandr ullingen. Även på andra stäl- 

 len användes namnet Strandstrigel mera enskildt för denna fogel. 

 — Efter att hava anfört detta kunna vi uppskjuta den närmare 

 bestämningen av namnen till dess slägtet Tringa kommer att av- 

 handlas. 



Om namnet Brockfogel, som vanligen begagnas för Chara- 

 drius pluvialis, må särskildt anföras, att det icke är svenskt, utan 



76 



