306 



VADARE. 



ned, t. o. m. på sjelva marken, liksom Kärrhökarne, och ungarae 

 matas i boet till dess de kunna flyga. — Desse foglar röra sig 

 ock mera trögt på marken. 



Följande slägten och arter ha blivit funna hos oss: 

 I. Sumphönsartade Vadare (Ralliformes). 



Kännetecknen, se förut sid. 304: Svagnäbbade Vadare, Cohors 1, och 



Fara. 1. Sumphöns (Rallinae).*) 



1. KNARESLÄGTET (Ortygometra Linn.). 



Näbb kortare än huvudet, vid roten något tjockare än tar- 

 sen; tarsen både fram och baktill beklädd av tvärplåtar. 



Det är i synnerhet genom tvärsömmarna på tarsens baksida 

 (såla) som detta slägte skiljer sig från de övriga s. k. Ralli och 

 Gallinulse, och Kornknarren synes nästan vara ensam i detta hän- 

 seende. Men i andra hänseenden skiljer han sig från familjens 

 övriga arter, såsom genom kortare tår, genom färg och levnads- 

 sätt samt isynnerhet genom sitt utmärkta, alldeles egna läte. Till- 

 räckligt skäl blir altså att avsöndra honom såsom eget slägte 

 bland de ganska talrika och enformigt bildade Sumphönsen. 



Slägtet Ortygometra bildades av Linné, för Kornknarren ensam, i 

 Fri. Sv. 1746 pag. 59; men i Syst. Nat. VI, 1748, tillade han ännu en art, 

 "Ort. alis fuscis", som är Willoughbys Rallus aqvaticns, hvilket namn Linné 

 upptog i S. Nat. X, 1758, och i Fn. Sv. 1761. Således måste, i den Linné- 

 iska nomenclaturen, Ortygometra alltid komma att tillhöra Kornknarren och 

 Rallus bli slägtnamn för R. aquaticus, ehuru Linné sjelv senare ändrade det 



förra (till Rallus crex). — Slägtnamnet Ortygometra upptogs vidare av Leach, 

 med crex såsom typ, och med tillägg av ett par arter, i Catalogen över Brit. 

 Museum 1816 och sedan av flera andra; men alldeles orätt av Keyserl. & 

 Blasius, som avskilde crex. — Detta namn härstammar från gamla Grekland 

 och anföres av Aristoteles, som omtalar Ortygometra såsom en bland de 

 foglar hvilka flyttade samtidigt med Vaktlarna. 



Deremot hade Bechstein, som ej kände Linnés äldre skrifter, i Ornith. 

 Taschenb. II, 1803 bildat slägtet Crex, och kallat arten Crex pratensis, hvil- 

 ket bibehölls i hans "Naturg. Deutschl." IV, 1809. Crex är således blott ett 

 yngre synonym till Ortygometra och bör bortfalla. 



Vidare har Gallin, porzana Lath. blivit uppförd såsom eget slägte, "Por- 

 zana', av Vieillot (1816), m. fl. — och G. pusilla (Gm) Bechst. (minuta Pall) 

 fått namnen "Zapornia"\ Leach 1816, Phalaridium Kaup 1829, och Rallites 

 Pucher. 1845. — Bland dessa namn är Porzana ett nyare, Italienskt ord, som 

 ej kan upptagas i Linneiska nomenclaturen; Zapornia! är en av Leach, på 

 nyss anf. ställe, av bokstäverna i ordet Porzana gjord omflyttning, som sak- 

 nar allt begrepp och blott förtjenar att förkastas. Det dernäst förekommande 

 namnet Phalaridium kunde väl önskas något annorlunda, men måste dock an- 

 tagas för de små arterna, om man vill skilja dem från Rallus och Gallinula. 

 Då nu detta frånskiljande av de små arterna blivit gjordt, även i vår fauna, 

 och har goda grunder för sig, så bör det bibehållas; men det frånskilda släg- 

 tet kan dock icke få namnet Ortygometra. 



139. Kornknarren (Ortygometra crex), pl. XLV, fig. 2 (Äng- 

 knarr); gulgrå, fläckig med rödbruna vingar. 



Såsom hos alla Sumphöns äro halsen och fötterna mindre 

 förlängda, och näbbet något hoptryckt och svagt, med stor näs- 

 grop. Näbbryggen slutar bakåt med en smal spets (pannvinkel), 

 som inskjuter bland pannans fjädrar. Vingarne äro korta och knll- 

 riga, med breda pennor, av hvilka 2 och 3 äro längst, 1 = 5 

 Första armpennan räcker knappt till f av vingen; de sista äro 



Gallinula 4Ha*Ä^ ?"*?** h f aV NilsSOn ' förSt ! Sk ' Fn 1835 > bli ^ användt såsom gemensamt namn för alla de arter som då, efter Latham, sammanfördes under si. 

 i^lLrrJo^L?^^ ^ T 1111 f 1 mem UtViCgad bet ^ delse ' så att det Även omfattar si. Fulica eller hela denna familj av foglar (Hallin*). Fördelningen av si. Gallinula 

 Led dera leVnadssJ ?JZ^T* * r rT "T'" nÖdvändi S' hvilkeil > * samråd ™d D:r J. W. Lindblad blivit så utförd, att slägtena fått benämningar, som bättre överensstämma 

 Sr den son inulv L n ,i p? om ^ d ^f ^ Namnet Rörhöna (Kohrhuhn) som i Tyskland blivit användt för arterna av si. Phalaridium (porzana och parvum), passar alldeles icke 

 bland rt 1^71!" Ror- och Vassbänkar, men uppehålla sig i kärr bland kort gräsvegetation, hvaremot det är ganska betecknande för Gallinula chloropus, som helst vistas 

 bland lor och vass. Namnen aro härefter antagna: Kärrhöna för Phalaridium; Börhöna för Gallinula 



