SUMPHÖNS. 



betydligt längre, och skullerfjädrarne, åtminstone om våren, så 

 långa att de räcka till vingspetsen. Stjerten helt liten, av 12 

 mjuka, smala pennor, hvarav de mellersta längst, de övriga grad- 

 vis kortare. Fötterne äro tämligen korta och starka; tarsen har 

 tvärsömmar både fram och baktill; mellantån med klo knappt 

 längre än tarsen; utom klon betydligt kortare än den; baktån 

 med klo föga mer än i av farsens längd. Utseende och storlek 

 som en halv-vuxen Kyckling eller Rapphöna: d" vinglängd 135 

 mm.; tärs 36; mellantå med klo 38. 9 något mindre. 



Färgen är på hela övre sidan gulgrå med svarta fläckar, 

 men vingarne rödaktige. Huvudets sidor med hela ögonbryns- 

 trakten, hos äldre hannar, blågrå; strupen dunklare grå; under- 

 hakan och buken hvitaktiga; kroppssidorna med gulbruna och 

 hvitaktiga tvärband. Näbb och fötter blekfärgade. — Honan har 

 något dunklare färger och gulgråaktig strupe. — Ungen i dun- 

 drägt är svart, men de nya fjädrarne få genast någorlunda de 

 äldres färg. 



Kornknarren bebor större delen av Europa; i låglandet till, 

 och något över polcirkeln; i något sydligare trakter går han 

 ofta högt upp åt fjäldet. Hos oss förekommer han till 68° lat. 

 (vid Muonioniska); i Norrige uppgives han vara hord nära 70° 

 (vid Tromsö). 1 det egentliga södra Europa (Spanien, Italien, 

 Grekland) torde han knappt finnas annat än under flyttningen. 

 I Afrika tillbringar han vintern; men han går långt nedåt denna 

 verldsdel och det är t. o. m. sannolikt att han flyttar ända ned 

 till Gap, ehuru otroligt detta kan synas, då han flyger både svagt 

 och ogerna. J. Wahlberg hemförde 2ne exemplar, skjutna i De- 

 cember och Mars, i trakten av Limpopo (S. O. Afr. 24 å 25° S. 

 lat), av hvilka det sednare tydligen är i ruggning. Enligt en 

 uppgift av Gurney, i Ibis 1863, 331, skulle han förekomma täm- 



307 



ligen allmänt inåt landet vid Port Natal, men "blott under som- 

 marmånaderna", hvarmed väl sannolikt menas Europas vinter- 

 månader; och Layard säger ett exemplar vara funnet helt nära 

 Capstaden (B. of S. Afr. 338). I Asien finnes Kornknarren blott 

 åt vester, ovisst huru långt, men sannolikt blott närmast intill 

 Europa. Han finnes icke uppräknad bland Indiens foglar. 



Denne fogel vistas, olika med alla de följande, nästan blott 

 på det torra, helst på åkrar och ängar bland säd och högt gräs. 

 Sällan träffas han på sumpiga ställen, aldrig i vattnet och aldrig 

 i skog. — Födan utgöres, liksom alla de små Vadarnes, av små 

 djur och till en del av växtämnen, t. o. m. mycket av gräsfrön. 

 — Det mest utmärkande draget av hans historia är det, för ett 

 så litet djur, förunderligt starka lätet, som han idkeligen låter 

 höra från sin ankomst, i Maj, till långt fram på sommaren, vid 

 nästan alla tider på dygnet, utom under stark värme midt på 

 dagen; dock mest morgon och afton i skymningen. Det är en 

 verklig fogelsång, som blott tyckes tillhöra hannen under fort- 

 plantningstiden, eller så länge ännu äggen äro okläckta. Detta 

 för alla bekanta, hårda arrjp-snarrp! arrp-snarrp ! som höres på 

 ganska långt håll är, oaktadt sin strävhet och enformighet, ett 

 av dessa muntra naturljud som gerna höras av alla och som sätta 

 liv i slättbygdens föga omväxlande natur, liksom Lärkans sång, 

 hvilken nästan alltid höres på samma ställen som Knarrens. Ofta 

 tycker man sig vara den sjungande eller knarrande fogeln helt 

 nära, blott på 10 å 15 alnars avstånd, men han synes dock icke 

 och få äro de som riktigt fått se honom i fritt tillstånd, ty han 

 äger en verkligt stor talang att springande dölja sig bland gräset. 

 Då någon fått skjuta honom har det vanligen blott varit genom 

 en ögonblickligt märkbar rörelse i gräset, eller då det lyckats 

 att få honom att flyga. Men detta är ganska svårt och lyckas 



