SUMPHÖNS. 



från Cafferlandet; Victorin från Södra kustlandet (se Grill, Vic- 

 torin, Anteckningar), och av Layard (S. Afr.) anföres hon. — I 

 Indien skall hon vara allmänt utbredd och fortplanta sig i Ang. 

 —September (enligt benägen uppgift av D:r Lindblad, ur The 

 Field, 1869, 254). — I östra Sibirien synes hon ej vara funnen, 

 men väl på Japan och Sundaöarna (Gäll. orientalis Horsf.) samt 

 i Cliina (Swinhoe). På Oahu bland Sandwichsöarna är hon fun- 

 nen av Peale (Explor. Exp., se Hartl. Wiegm. Arch. 1852, 93). 

 I Australien förekommer en art, Gäll. tenebrosa Gould, som blott 

 skiljer sig från den europeiska genom bristen på hvita fläckar 

 på kroppssidorna. Även Madagaskar har sin varietet (G. pyrrho- 

 rhoa), och i hela det varma och tempererade Amerika ersattes 

 vår art av G. galeata Licht. som vanligtvis har något längre 

 tarser och tår samt större, baktill tvär pannplåt. Alla de an- 

 förda varieteterna eller s. k. arterne övergå dock sinsemellan 

 genom mellanformer så, att det ej blir möjligt att uppgöra be- 

 stämda gränser, hvarföre flere nyare ornithologer anse sig blott 

 böra antaga en enda art. 



I nordligare länder, såsom ännu i Tyskland, är Rörhönan 

 flyttfogel, men redan i det sydligare Europa qvarstanna de flesta 

 över vintern. Hon börjar komma tidigt på våren, de äldre först; 

 och draga bort i september och october. Det är med säkerhet 

 kändt att hon flyttar flygande (ej till fots); hon har ock starkare 

 flyktförmåga än de förra. Hon är dock än mera vattenfogel, som 

 uppehåller sig i små sjöar och dammar med andmat (Lemna), 

 säv och vassbänkar, i hvilka hon gerna döljer sig, hvarföre hon 

 väl gör skäl för namnet Rörhöna; i hafsvikar träffas hon aldrig. 

 Hon är mest i rörelse om dagen då hon ofta ses simma omkring 

 i vattnet eller någongång springa på näckbladen, hvilket även 

 de föregående arterna genom sina långa tår kunna göra. Hon 



311 



dyker som en simfogel och klättrar ofta upp på rör och säv- 

 stänglarna eller på grenar av pil och andra buskar i vattnet. 

 Så väl simmande som gående förer hon stjerten mest upprätt. 

 Midt på natten hvilar hon; men flyttningen sker om natten. — 

 Födan är såsom de föregåendes eller utgöres kanhända ännu 

 något mera av växtämnen, t. ex. andmat (Lemna). Med andra förlikes 

 hon ej, utan söker fördriva alla som närma sig, både av samma 

 och av andra arter. Lätet är starkt och skarpt men ganska 

 varierande, såsom: kurr!; krez!; kex!; kirrkreckreck! o. s. v. 



Denne fogel lever i engifte, som t. o. m. synes vara för be- 

 ständigt, ehuru makarna ej komma på en gång till häcknings- 

 platsen om våren. Boet bygges av dem båda, stort, hopflätaclt 

 av åtskilliga vass och sävarters stänglar och blad, men helst av 

 Carex riparia. Det är tämligen djupt, stundom skålformigt eller 

 nära halvklotlikt, men forövrigt ganska olika; dels flytande, dels 

 hvilande på en grästuva i vattnet. Aggen äro 7 — 10, rödgula 

 med täta grå och mörkt rödbruna fläckar, lika äggen av Sterna 

 hirundo. Hanne och hona, som båda ha 3ne liggfläckar: en på 

 hvardera sidan och en bakåt, skifta om att ruva dem i 20 till 

 21 dygn, då de kläckas. Ungarne qvarbliva första dagen i boet, 

 der modren värmer dem; sedan simma de ut i flock och åtföljas 

 av båda föräldrarna, som först, under ett par dagars tid, mata 

 dem, h varefter de sjelve söka sin föda. Båda föräldrarne bli 

 dock qvar hos dem och värma dem om nätterna, icke i boet, 

 utan på andra ställen, i grästuvor o. d. Men efter ett par vec- 

 kors tid då de äro halvvuxne och börja allmänt bli fjäderklädde, 

 köra föräldrarne dem ifrån sig och laga sig till att bygga ett 

 nytt bo och lägga en ny kull. Ungarne bli dock tillsamman 

 tills de kunna flyga då de för alltid åtskiljas och snart flytta 

 bort. 



