314 



VADAKE. 



flyttningen säges undvika och kringgå. De sydligaste mig be- 

 kanta ställen hvarest hon häckar äro i Ungern och vissa öar i 

 Donau uti Bulgarien (43i° lat. — Finsch, Cab. Journ. 1859, 385) 

 och därnäst i sydöstra Bayern, mot Salzburg, vid Tyroler al- 

 perna, mellan 47 och 48° lat. (A. Wagner, Miinch. Gel. Anz. 

 1846, n:o 42), samt i Bessarabien ungefär vid samma latitud 

 (Nordm. Fn. Pontica, Demidoffs R.). I Asien, vid Caspiska havet 

 skall hon häcka än sydligare: vid Terekfl., 44°, och vid Kur, 40° 

 lat. (Menétries, Catal.), — I vestra Europa (Frankrike, Holland) 

 finnes hon, liksom i det södra, blott såsom genomflyttande, och 

 i Britannien saknas hon alldeles, oberäknadt en eller annan dit 

 förvillad flock. I dessa länder tyckes hon aldrig ha funnits 

 annorlunda än nu. Bélon säger, på 1500talet, uttryckligen att 

 hon endast fanns i Frankrike om vintern eller på flyttning (Nat 

 des Oys. 187), och om man noga granskar källorna för uppgiften 

 att hon fordom varit allmän i England, så kommer man till den 

 övertygelsen att blott enskilda flockar tidtals kommit elit men ej 

 bosatt sig. — Vidare är hon numera, genom landets odling, all- 

 deles utrotad i största delen av Tyskland, men finnes dock qvar 

 där, t. o. m. icke sällsynt, i de östliga och norra trakterna, lik- 

 som i Holstein och på Danska öarna. 



Hos oss häckar Tranan ända till Lappmarksgränsen, eller 

 ungefär så långt som granen växer och säd kan odlas. Hon 

 finnes således i Åsele och Lyckseletrakterna, som väl räknas till 

 Lappmarken, men icke egentligen höra dit, då de ha norrländsk 

 natur. Längst mot norr finnes hon i Torne-elvens floddal, ända 

 till 68° lat, i trakten av Muonioniska, h vilket torde vara det nord- 

 ligaste av alla Tranans sommartillhåll. De som stundom träffas 

 längre opp, t. o. m. i Finnmarken, äro endast förvillade exem- 

 plar, som strövat ut, utanför sitt egentliga hemvist. Från nämnda 



gräns finnes hon häckande söderut genom hela landet på pas- 

 sande ställen, hvilka dock genom kärrens och mossarnes uttapp- 

 ning och odling allt mera inskränkas, så att en betydlig olikhet 

 märkes i antalet blott under de senare 30 a 40 åren. På 1820- 

 talet häckade hon ännu tämligen mycket på de stora torvmos- 

 sarna 1 å U mil norr om Ystad, vid Baldringe, Söfvestad m. fl. 

 ställen, hvarest hon nu försvunnit eller blivit mycket sällsynt. — 

 I Norrige skall hon förekomma häckande på flera ställen sunnan- 

 fjälds mot öster, i Österdalen, Valders etc, till nära 61° lat. (El- 

 verum, Lojten) och ännu något nordligare i Gudbrandsdalen (Col- 

 lett). De som blivit sedda i Nordlanden torde blott ha varit för- 

 flugna exemplar, liksom de i Finnmarken. — I östra Europa 

 (Ryssland, Polen, Ungern) skall Tranan vara allmäanast. I Asien 

 finnes hon, enligt Rådde, ända ut i Buriäternas land (Dammen, 

 vid Baikal och Tarai-nor, s. om Nertschinsk), och i China. Men 

 på Japan ersattes hon av en ganska närslägtad art (eller varie- 

 tet?) med längre näbb, G. longirostris Schl. Fn. Jap. Ovisst är 

 huru långt mot söder hon häckar i Asien; men säkert är det 

 blott norr om Himalaya-bergen. Vi ha nyss anfört något om för- 

 hållandet i Caucasien. 



Blott om vintern besöker Tranan Indien, där hon uppgives 

 komina i October till "Central-indien" och "Deccan", således väl 

 knappt längre ned än vid 15 å 12° lat. liksom vid Nilen. Även 

 i Persien skall hon vara allmän om vintern. — Från Europa 

 utflyttar hon till Afrika, men går icke heller där långt ned. I 

 Sydafrika, hvarest finnas 3 andra, väl skilda arter: G. paradisea, 

 carunculata och reguloruni, är hon icke sedd. Hon omtalas blott 

 av resande i mellersta Afrika, t. ex. A. E. Brehm som säs;er att 

 hennes huvudsakliga vinterstation i östra Sudahn synes vara om- 

 kring Vita och blå Nilen mellan 12 och 15° n. lat., dit hon 



