TEAPPSLAGTET. 



323 



vidare säcken hos en 6årig O. tärda, med avbildning av öppnin- 

 gen under tungan (Z. Pr. 1869, 141). 



Av Trappslägtet äro omkring 25 arter bekanta, hvilka alla 

 tillhöra de mindre kalla slättländerna i gamla continenten, huvud- 

 sakligen stepp och ökentrakterna i Afrika och Sydasien. De 

 hålla sig alla till torr mark, utan att, såsom andra Vadare, söka 

 kärr och moras. Deras föda utgöres av växter och frö samt små- 

 djur. De springa starkt; flyga även rätt väl, men ogärna, lik- 

 som Hönsen, hvilka de i många hänseenden likna. De likna h var- 

 andra mycket till färgen, som i allmänhet på översidan är gul- 

 brun, fint spräcklig eller tvärfläckig av svart. Ehuru naturligt 

 detta slägte är, förekomma dock betydliga olikheter i formen, i 

 synnerhet uti näbb och stjert, hvilka, om man så behagar, kunde 

 utgöra grunden för 3 eller 4 skilda genera; man har bildat 10 

 sådana. Vi anföra här dessa olikheter blott såsom grund for 3 

 avdelningar av slägtet: 



l:o. Arter med ganska kort näbb Q av huvudets längd), som är kull- 

 rigt med nedböjd spets; vid roten tjockare än tarsen och upptill beklädt av 

 tjädrar ända fram över näsborrarna. Stjerten kort: betydligt kortare än halva 

 vingen. — Hit höra blott 2 arter, båda europeiska och sedda hos oss: O. 

 tärda; O. tetrax. (Egentliga Trappar: Ötis L.). 



2: o. Arter med smalare och något längre näbb, som har tydligare av- 

 skild spetshälft. Rothälften är nedtryckt, smalare än tarsen och blott bakom 

 näsborrarna fjäderklädd. 



a) utan halskrage (halsens fjädrar tilltryckta, alla av lika form); en liten 

 tofs i nacken, men ingen på hjessan. — Hit höra över 20 arter, av olika 

 storlek, från Strandskatans till Stortrappens, de flesta från Afrika, isynnerhet 

 det sydliga; några från Indien och en från Australien, men ingen enda tillhör 

 Europa. (De utgöra slägtet Eupodotis! Less.). 



b) en rad fjädrar på halsens sidor långa, utstående, bilda en krage. 

 Hjessans tjädrar långa, hvita; stjerten lång: betydligt längre än halva vingen, 

 rundad (Chlamydotis Less.) — Blott en art: O. houbara, med dess varietet 

 O. macqueni. 



145. Stortrappen (Otis tärda L.), pl. XL VI, fig. 1, 2; 

 huvud och hals enfärgadt ljusgrå. — Kroppen är större än en 

 Gås. q*, vinglängd 600 mm., tärs 150; ?, 460, 120. Rygg och 

 vingar rödaktigt gulbruna, med tättstående svarta, bredare och 

 smalare tvärband och fläckar. Buken hvit. Vingens större täck- 

 fjädrar hvitgrå, hvarav större delen av vingen synes utåt hvit; 

 men flygpennorna äro svarta, mot roten hvita. Stjertpennorna 

 20 till 22 rödaktiga, vid roten bredt hvita, hvilken färg utåt till- 

 tager, så att de yttersta alldeles sakna rÖdaktig färg. Alla äro 

 i spetsen hvita med ett svart tvärband, och alla, utom de yttersta, 

 ha ett svart tvärband mera. Iris brunaktig; näbb blekgrått; föt- 

 ter mörkgrå. Dunet mellan fjädrarna är blekt rosenrödt. 



På den äldre hannen bli fjädrarne vid sidorna av underhakan 

 långa, smala, vackert glesstråliga, och stå ut under kinderna såsom 

 ett skägg. — Märklig är den betydliga olikheten i könens storlek. 

 Honan uppgives vanligen väga omkring 12 <£; men hannen dubbelt 

 så mycket eller ofta 30 och (enl. Naumann) ända till 38 %. Trapp- 

 hannen är en bland de största kända foglar näst efter Strutsarna. 

 Bland fogelns övriga egenheter kan anföras hans tunna, sköra hud 

 och en obehaglig lukt, lik den av en Kråka, som envist vidhänger 

 kroppen, även såsom stekt (Naum.). Detta är orsaken hvarföre 

 Trappen av Plinius (på nedan anf. st.) säges vara: utdömd så- 

 som föda: ("damnata in cibis"). 



Stortrappen, eller den egentlige Trappen, är sannolikt nu- 

 mera icke att anse såsom en svensk fogel, men han upptages 

 här, tills vidare såsom sådan, emedan han bestämdt uppgives ha 

 varit det. Likväl känner jag inga andra uppgifter härom än den 

 obestämda, men i östra Skåne nog vanliga sagan, att Trappen 



o 



skulle finnas vid Ahus (SO. från Christianstad); hvartill kommer 

 en mera bestämd uppgift av Wallengren (Briitzonen; Naumannia 



