324 



VADARE. 



1854, 246) enligt hvilken denne fogel (under åren före eller om- 

 kring 1860?) skulle ha förekommit icke så sällan nära hans hem- 

 vist (öster från Christianstad) samt att han anses ha varit ännu 

 allmännare på 1500talet, då godsägarne (till Trolle Ljungby?) 

 anställde lönande hetsjakter på Trapp med vindthundar. Slut- 

 ligen uppgiver Nilsson (i Sk. Fn. 1858) att fogeln "för 60 — 70 

 år sedan" träffades på Skanörs ljung och på Cimmeredmarken 

 (troligen i sydöstra Skåne?). — Men då jag, sommaren 1832, 

 under en fotresa i östra Skåne, söder om Christianstad, noga 

 efterfrågade Trapp en, erhölls blott den underrättelsen, att han 

 visserligen berättades förr ha varit sedd i trakten av Åhus och 

 det ej långt därifrån belägna Vidtsköfde; men att man nu ej på 

 en längre tid sett honom där. — Härtill kan läggas att den förste 

 som omtalat denna fogels förekommande i Skåne är Retzius (i 

 Fn. Sv. 1800) utan att någon lokal uppgives. Linné kände ho- 

 nom aldrig såsom svensk fogel, ehuru han under sin Skånska 

 resa, år 1749, två gånger var i Christianstad och besökte de 

 större Herregårdarna däromkring samt alla de ställen i hvilkas 

 grannskap Trappen sedan uppgivits vara sedd, och överallt noga 

 efterfrågade ortens märkiigheter, samt dessutom erhållit uppgifter 

 om Skånes naturprodukter av Leche, som varit en god fogel- 

 kännare och som väl tyckes böra ha hört något om Trappen, i 

 fall denne verkligen då varit någorlunda allmän eller oftare jagad. 

 Alla dessa berättelser sammanlagda synas mig sålunda kunna 

 förstås, att visserligen en och annan Trapp tidtals, kanske med 

 flera årtiondens mellantid, kommit över till Skåne och uppehållit 

 sig i åkrarna på de ställen han funnit passande; till och med 

 att en liten flock någongång kan ha inflyttat och hållit sig i flera 

 år samt att möjligen ett eller annat par lagt 'ågg] men att de 

 icke förökat sig, utan efterhand blivit förstörde eller fördrivne av 



jägare eller omkommit under svåra vintrar. Denna åsikt synes 

 mig bekräftad genom det här, strax nedan, anförda förhållandet 

 i England. — Enstaka, förflugna exemplar ha dessutom blivit 

 sedda vida omkring hos oss, såsom i Östergötland, vid Neder- 

 luleå, hvarest J. Wahlberg år 1833 erhöll fjädrar av en Trapp 

 som erhållits i den orten,, hvilka nu förvaras på Riksmuseum; 

 i Finland o. s. v. 



Stortrappens egentliga hemvist kan anses inskränkt till de 

 bördigare lågslätterna och steppländerna mellan 36 och 54° N. 

 lat. i Europa och Asien, från England och Spanien till Uauurien, 

 öster om Baikal; något litet sydligare i Asien än i Europa. Från 

 detta stora område avgå dock först och främst alla hög- och 

 bergländer, hvarest han aldrig funnits, såsom Schweitz och Böh- 

 men, hvarest blott enstaka exemplar varit sedda; — sedan, flera 

 lågländer, hvarest han är utrotad, såsom England. Enligt upp- 

 gift i tidskriften The Field för innev. år 1871 (benäget meddelad 

 av D:r Lindblad) har, ungefär sedan 1830, i England förekommit 

 omkring ett exemplar hvart annat år; men under sistlidne kalla 

 vinter har en större invandring skett utifrån, så att 8 å 10 exem- 

 plar erhållits. Likså är han utrotad i Nederländerna, större de- 

 len av Frankrike och Tyskland o. s. v. Allmän har han varit 

 i Sachsen, och är det ännu i Polen, Sydryssland, Turkiet, Grek- 

 land, Mindre Asien med Mesopotamien o. s. v. — I norra Afrika 

 uppgives han blott förekomma tillfälligtvis och enstaka. Skåne 

 torde ligga utanför hans egentliga område, eller åtminstone ha 

 varit ett av hans nordligaste hemvist, enär de anförda ställena 

 äro belägna omkring 56° lat. — Trappen undviker skog och 

 buskmark, och vistas helst i sädesåkrar, bland högt gräs eller 

 andra småväxter, såsom ljung, raps, potates o. s. v. — Han är 

 icke flyttfogel; men liksom av de flesta andra stannfoglar slå 



