HOTTRING. 



327 



ett exemplar i England. Hos oss har endera av dessa foglar visat sig. Ett 

 exemplar hade nämligen i Februari 1847 blivit skjutet vid Solberga på Öland, 

 av Handl. LovÉN, som tillvaratog några fjädrar derav, och skänkte dem, ge- 

 nom Hr Meves, till Riksmuseum, hvarest de nu förvaras. Deras teckning 

 står så midt emellan den på motsvarande fjädrar hos Musei exemplar av O. 

 Jiouhara och O. macqueenii, att det ej med säkerhet kan avgöras h vilkendera 

 formen de tillhört. 



Synon. Otis houbara Gm. — Lath. — Temm. Man. — Naum. V. D. 

 Otis macqueenii Gray & Hardw. Ind. 111. — Jerdon, Ind. III, 612. 



Familien 3. Brockfoglar (Charadriinse). 



Se förut, Vadarnes allmänna indelning' sid. 304: Cohors 2, Fam. 3. 

 — Om namnet "Brockfogel", sid. 301. 



8. HÖTTRINGSLÄGTET (Strepsilas III). 



En liten men fullständig baktå finnes, hvars klo räcker till 

 marken. Näbbet något kortare än huvudet, rakt, från midten 

 svagt uppåtböjdt; småningom avsmalnande från roten till spetsen: 

 ändstyeket (framom näsgroparna) icke utsvällt, på ändan ned- 

 tryckt, trubbigt. — Underkäken är något tydligare uppåtböjd än 

 den övre. Vingen lång, spetsig med första pennan längst. Sista 

 (lOde) handpennan något kortare än längsta handtäckfjädern, som 

 räcker jämt till halva vingen; första armpennan ännu något kor- 

 tare; de övriga gradvis längre; 12te 13de längst: (18 finnas). 

 Fötter medelmåttiga med de tre framfarna åtskilda vid roten; 

 tarsen framtill beklädd med tvärsköldar, förö vrigt med nätlik hud. 

 Stjert svagt rundad med 12 i ändan rundade pennor. 



Om namnet Höttring, se förut, sid. 303. 



146. HÖTTRINGEN (Strepsilas interpres), pl. XXXVII, fig. 6, 

 gammal rf i sommardrägt; — brokig av svart, hvitt och, hos de 



äldre, rödaktigt: strupen upptill (underhakan) alltid hvit. — Hela 

 den av vingen betäckta bakryggen hvit, med en svart fläck över 

 stjertroten. Buken hvit. Stjerten svart med bred hvit rot och 

 hvita ändar; sidopennorna hvita; hos de äldre med blott en svart 

 fläck, hos de yngre med ett bredare svart tvärband, före ändan. 

 Handpennorna svarta, vid roten hvita. Armpennorna och de 

 störste täckfjädrarne till större delen hvita. — Vinglängd 150 

 mm.; tärs 25; mellantå med klo 25; stjert 58. Storleken varierar 

 något, men ännu mera färgen. 



Gammal hanne i vårdrägt: huvud och bakhals hvita; hjes- 

 san svartfiäckig; underhakan och en stor fläck vid näbbroten 

 hvita, åtskilda och bredt omgivna av svart. Strupen svart, fär- 

 gen nedtill utbredd åt sidorna. Rygg och vingar svarta med en 

 stor rödbrun fläck midt på framryggen, en ännu större på hvar- 

 dera skullran, och en lika stor, lång, snedt ställd, på vingtäck- 

 fjädrarna. Näbb svart; fötter röda. 



Honan lika stor som hannen, med mindre rena färger; hu- 

 vudet gråaktigt, fläckigt; det rödbruna på rygg och vingar bilda 

 blott mindre och spridda fläckar; det svarta mindre begränsad! 



Något yngre hannar likna honan och båda könen ha såsom 

 yngre mera grått och svartbrunt samt mindre rödbrunt. Ungar 

 (i första drägten) äro på hela övre sidan svartgrå: hjessan smuts- 

 grå, mörkfläckig: ryggen s vartaktig med fjädrarnes sidokanter 

 ljusa, utan rödaktigt. Den svarta teckningen på huvud och hals 

 blott otydligt antydd av grått. 



De äldres vinterdrägt, som anlägges ganska tidigt, redan i 

 Augusti, saknar rödaktig färg och liknar ungdrägten, men är 

 mindre fläckig; hos många blott med smala, ljusa kanter på ving- 

 täckfjädrarna; varierar för övrigt efter åldern. Den utvisar tyd- 

 ligen att fogeln ruggar både höst och vår. 



