HOTTRING. 



329 



Flere av de sydliga ländernas faunister ha framställt den 

 förmodan, att Höttringen skulle fortplanta sig inom deras områ- 

 den, emedan man där funnit exemplar i högtidsdrägt. men utan 

 att kunna med säkerhet uppgiva någon häckningsort. Så tror 

 Layard om Sydafrika. Jerdon menar att fogeln väl kan fort- 

 planta sig i norra Indien och Gould säger detsamma om norra 

 Australien; men båda erkänna att han icke häckar i dessa län- 

 ders sydligare delar, hvarest blott förekomma årsungar eller gamla 

 i vinterdrägt. Det är dock högst osannolikt att denne nordlige 

 havskustfogel skulle häcka midt inne i Asien uti Himalaya eller 

 Nepal, över 100 mil från havet, eller i det heta, Nordaustralien, 

 helt nära sequator. Säkert ha de där funna exemplaren i hög- 

 tidsdräkt varit gamla foglar; dels sådane som anlagt denna drägt 

 före avflyttningen mot norden om våren, dels sådane som i Au- 

 gusti flyttat hemifrån utan att ännu ha ruggat. Att han skulle 

 häcka på Canariska öarna och Balearerna, såsom varit uppgivet, 

 är påtagligen orätt. 



Höttringen lever mest familjevis, i små flockar av några 

 stycken som följas åt och uppehåller sig endast på fast, sandig 

 eller stenig mark. På de ställen hvarest han vistas längre tid, 

 avlägsnar han sig icke från hafskusten och icke långt från öppna 

 havet. Han går således ej långt in i Norriges djupare fjordar, 

 t. ex. i Christianiafjorden, blott till Dröbak (Collett). Man kan 

 såsom säkert antaga att han blott går så långt inåt som han fin- 

 ner uppkastad havstång eller andra havsväxter och däribland 

 finner de smådjur som tjena honom till föda. Dessa torde mest 

 bestå av små Crustaceer och snäckdjur, som sökas bland tången 

 och under små stenar. Även uppgives han förtära insekter och 

 deras larver, mask o. d. Näbbets egna form tyckes dock antyda 

 någon betydlig egenhet i födan. — Vid kusten är han livlig och 



Svenska Foglar na. 



lättrörlig, springer och flyger lätt och starkt och är ganska skygg; 

 men de som träffats inuti landet, såsom i Tyskland, sägas vara 

 dumma och lätta att komma åt, liksom främmande för stället. — 

 Han låter ofta höra sitt läte, som är starkt och hvisslande, van- 

 ligen först långsamt, sedan hastigare upprepadt, såsom: kiih! 

 kih!... kikikikik! och under fortplantningstiden ett hastigt upp- 

 repadt: kittiri tittiri tittiti tittiti . . . ! — Om våren kommer han 

 sent till häckorten, ej förrän fram i Maj och, till de nordligaste 

 ställena, i början av Juni. Fortplantningsbestyret börjas då strax 

 och i Juni månad läggas de 3 å 4 äggen i en liten grop på 

 torra, något upphöjda ställen, med underlag av blott några på 

 stället växande grässtrån, stundom under en liten ljungvippa eller 

 enebuske. De äro blekt grönaktiga med bruna eller svarta pric- 

 kar och fläckar samt, såsom vanligt, ganska olika till utseendet. 

 Ungarne kläckas i Juli och förstå genast att vid fara trycka sig 

 till marken, då de äro ganska svåra att finna; men stället hvarest 

 de ligga förrådes av föräldrarna genom dessas alltför mycket 

 yttrade ömhet och ängslan. I början eller medlet av Augusti äro 

 de flygfärdiga då de genast avflytta mot söder. Fogeln dröjer 

 således endast 3, eller blott 2£ månader på sin sommarstation 

 och får derigenom så mycket längre tid att stryka omkring i syd- 

 ligare trakter, hvilket gör att han där förekommer allmän och 

 torde ha föranledt gissningarna att han skulle fortplanta sig i 

 söder. 



Synonymi. Tringa interpres L. X (It. Gottl.; Edw. 141); — Strepsilas 

 (interpr.) Illiger, Prodr. 263; — Naumann V. D. VII, 303;"— Degl. Gerbe 

 II, 154. — Str. collaris Temm. Man.; — Nilss. Sk. Fn. II, 151. — Mor in etta 

 collaris Meyer & Wolf Taschenb. 



Anm. Utom denna arten finnes en, blott till färgen skild form eller 

 varietet, som tillhör vestra kusten av Nordamerika: Strepsilas melanocephalus 

 Vig. — Baird, N. Am. 702. Den skiljer sig från den förra blott genom mör- 



83 



