STRANDSKATESLÄGTET. 



347 



är ganska väl möjligt att en del av de exemplar, som om vin- 

 tern träffas vid Chinas kust, kommit från Dauurien och Mongoliet. 

 Museum äger exemplar från Hongkong, December. Vidare är 

 han allmän i Indien, även inuti landet vid floderna (utan tvivel 

 blott kalla årstiden; häckning omtalas ej); i Persien och Ara- 

 bien om vintern, samt vid Syriska kusten då och under flytt- 

 ningen. 



Detta besynnerliga förekommande av en kustfogel midt inne 

 i fastlandet tyckes endast kunna förklaras derigenom att fogeln 

 årligen fortfarit att häcka i mellersta Asien, ända sedan den tid 

 då denna landsträcka var en vik från ett sydligare hav. Att 

 den varit en havsvik synes av de der förekommande saltstep- 

 perna och saltsjöarna; Caspiska havet är även en saltsjö. Det 

 har ej utlopp och förbliver således alltid salt. 



I Europa lärer denne fogel allenast uppehålla sig på havs- 

 kusterna; men under flyttningstiderna gå en del tvärt över lan- 

 det och visa sig någongång, ehuru ej ofta, midt i Tyskland (vid 

 saltgölarna i Sachsen, Naum., eller andra vatten; och sannolikt 

 på flera ställen. Hans föda och hela levnadssätt överensstämmer 

 nära med samslägtingarnas; dock är han mera skygg än de, och 

 lätet är tydligen olika: kortare och svagare eller lenare. Han 

 uppehåller sig icke så mycket som de båcla andra på den rena 

 sanden, utan mest på ställen vid kusten, som väl ha sandjord, 

 men dock äro bevuxna med kort, avbetadt, gräs eller ljung. 

 Enligt Naumann lägger han sina 'ågg på sådana gräsiga ställen, 

 hvilket även synts mig vara förhållandet vid Skanör; men de 

 ligga såsom de föregåendes, i en liten uppkrafsad grop, således 

 dock på eller i sanden eller gruset. De äro 4 eller 3, gulbrun- 

 aktigt hvita, med grå och svartaktiga punkter och småfläckar, 

 samt irreguliera, för dem egna småstreck. 



Synonymi. Charadrius aleccandrinus Hasselqv. It. Palaest. 1757, 255; — 

 L. S. N. X et XII; et Auct. — CL cantianus Lath. Suppl. Ind:s, 1801; — 

 VieilL; — Temm. Man.; — Naumann, V. D. VII, 210; — Nilsson Sk. Fn. 

 II, 129; — CL Moralis Bechst. V. D. IV, 430; — Finsch et Hartl. Ost- 

 Afr. 652; -- CL albifrons Mey. et Wolff Taschenb.; — Wagl. Syst. sp. 32. 



11. STRANDSKATESLÄGTET (Hsematopus L.). 



Något större foglar med ganska hårdt näbb, som är betydli- 

 gen längre än huvudet, alldeles rakt och starkt hoptryckt. Första 

 vingpennan är längst; baktå saknas. 



Näbbets ändstycke längre än rotstycket, och högre än det, 

 både upp och nedtill. Andan starkt hoptryckt, viggelik (ej spet- 

 sig). Fötter starka, men tämligen korta; tarsen fram- och bak- 

 till med nätlik hud. Pannan ganska hög såsom på de före- 

 gående. 



Några få arter äro bekanta, fördelade kring havskusterna i 

 alla verldsdelar. Den europeiska finnes icke i Amerika, som 

 har egna, men närstående arter. 



154. STRANDSKATAN (Hsematopus ostreologus L.), pl. XXXVI, 

 fig. 5. — Svart med hvit buk och bakrygg. Näbb, fötter och 

 iris högröda. — Handpennorna svarta med ett stycke av skaftet, 

 samt yttre fanet, utmed detta stycke, hvita; armpennorna hvita 

 med bred svart ända. De större vingtäckfjädrarne, som på den 

 hoplagda vingen alldeles betäcka armpennorna, svarta med bredt 

 hvita ändar, som bilda ett långsband på vingen. Båda könen 

 lika; dock är honan något större och har längre näbb, men icke 

 längre stjert och tärs än hannen. 

 d* näbb, fr. pannan 65; vinge 250; stjert 120; tärs 46; mellantå 38. 



9 



75 



260 



120 



47; 



39. 



