352 



VADAEE. 



hon visa sig på många ställen, utmed Medelhavskusterna, men 

 efter som det vill synas, blott under flyttningen. I Ungern fin- 

 nes hon, enligt Naumann, vid saltkällorna och saltpölarna om- 

 kring Neusiedler och Plattensjöarna, men synes ej vara vanlig 

 och namnes av Kornhuber blott såsom flyttande genom landet. 

 Vid saltgölarna i södra Ryssland, närmast Svarta havet skall hon 

 deremot vara ganska allmän (Nordm. Fn. Pont.). — I Asien säges 

 Skärfläckan finnas häckande vid de talrika saltsjöarna och gö- 

 larna midt inne i landet, från Caspiska havet, genom Tartariet, 

 Mongoliet och Dauurien (Tarai-noor) ; ovisst om längre mot öster; 

 men om vintern träffas hon sydligare i landet, vid havskusten i 

 China, Indien och vestra Asien dragande omkring i små flockar 

 (Swinh., Jerd., Tristr.). — Likså är hon sedd här och där i alla 

 delar av Afrika under Europas vinter. Men nyligen ha vi er- 

 hållit uppgiften att fogeln skall fortplanta sig i Sydafrika, såsom' 

 vid Colesberg (vid Oranjefloden, 31° lat.), hvarest ägg blivit funna, 

 och vid Hope Town (Ibis 1869, 76)*); hon har länge varit känd 

 såsom icke sällsynt inne uti Caplandet, hvarest saltgölar finnas 

 på många ställen; Riksmuseum äger exemplar därifrån, hvilka 

 fullkomligt likna de europeiska. Sannolikt måste man här tänka 

 sig en sådan överflyttning till andra sidan om sequator som den 

 vi omnämnt sid. 297 och som är sannolik för många fogelarter. 

 Vida mindre troligt anse vi, att Skärfläckan skulle vara häck- 

 fogel i Ostafrika, norr om sequator, hvilket nyligen blivit yttradt 

 såsom en förmodan (uti Finsch & Hartl, Vögel Ostafr. 757). 



Skärfläckan vistas, såsom av det föregående synes, blott vid 

 havskuster och vid saltvattensjöar eller träsk, men icke vid alla 

 sådana, utan blott på de ställen som äro för henne passande. 



Liksom nästan alla övriga Vadare lever hon uteslutande av små 

 djur; men genom sitt svaga, böjliga, på ändan smala och besyn- 

 nerligt bildade näbb måste hon äga en ganska inskränkt förmåga 

 att fånga dessa och bli i hög grad bunden, ej blott vid vissa 

 sorter derav, utan även vid vissa sätt att gripa dem. Hennes 

 fina, svaga näbbspets skulle icke duga för att gräva i jorden; 

 icke en gång i den lösaste sand, och hon skulle ej dermed kunna 

 fasthålla ett djur som ägde någon kraft att draga sig undan, 

 t. ex. en daggmask. Ej heller skulle hon kunna taga större, 

 eller även små, hårdare insekter, små snäckor o. d. ; hon skulle 

 t; o. m. icke kunna föda sig av mjuka insekter, vid hvilkas gri- 

 pande hon kunde löpa fara att stöta den svaga näbbspetsen och 

 avbryta den mot marken eller en hårdare sjöbotten. Hon är så- 

 ledes inskränkt till de små djur, som hon kan taga i vattnet, 

 uti eller närmast under ytan och som äro åtkomliga för hennes 

 svaga, eget bildade fångredskap. — Sådana djur äro huvudsak- 

 ligen små, mjuka Crustaceer, såsom Crangon vulgaris och andra 

 små arter som äro allmänna uti vattnet; deribland Cyclops-, Ido- 

 thea- och Gammarus-artade djur; sannolikt även Mygglarver, 

 t. o. m. nykläckt, ännu vattenklart fiskyngel av blott några få 

 milimeters längd o. s. v. Dock äro de djur, hvarav Skärfläckan 

 lever, ej noga kända, emedan det vanliga och säkraste sättet att 

 lära känna dem, nämligen att undersöka magen på nyskjutna 

 exemplar, här på flera sätt försvåras. Dels äro dessa djur i all- 

 mänhet ganska mjuka och lätt förstörda, så att de efter en kort 

 stund bli söndermalna och oigenkänneliga i fogelns mage; dels 

 lärer det vara vanligt att Skärfläckan uppspyr magens innehåll 

 då hon skadskjutes utan att ögonblickligen nedfalla död. 



*) Jag förmodar att med "Colesberg" menas det länge kända stället av detta namn; läget av "Hope Town" är mig obekant. Det är ett vanligt men ganska klandervärdt bruk 

 att uppgiva föga kända ställens namn utan att på något sätt bestämma deras läge. Finsch & Hartlaub uppgiva, 1. c, att de anförda ställena äro belägna i Damara-land. 



