Såvidt mig bekant är, hafva ortens förhållanden tidi- 

 gast tagits till tals i en af Gabriel G. Aspegren den 19 mars 

 1766 vid Åbo Akademi försvarad af handling „Försök Til en 

 Historisk, Geometrisk och Physico-Oeconomisk Beskrifning 

 öfver PEDERSÖRE SOCKEN i Österbotten". Bokens inne- 

 håll är hufvudsakligen af historiskt intresse — p. 54 anta- 

 ger förf. att Birger jarl år 1248 landstigit vid Vasa — ; om 

 språket namnes intet. Sparsamma äro f. ö. de underrättel- 

 ser, som härförinnan därom nått allmänheten: de af mag. 

 Alexander Boehm åt J. E. Pacts öfverlåtna och af denne i 

 Svenskt Dialektlexikon (Lund 1867) införda Pedersörc-orden 

 och de af undertecknad i Ostsvenska Monografier (Helsing- 

 fors 1890) ur härvarande Svenska Landsmålsförenings sam- 

 lingar från Pedersöre och Purmo upptagna orden. 



(isl. Kollr nom. propr.), läsfbXk 1. -fàlk (jfr isl. fylki n.), Xlip, 

 mäns folk 1. -fàlk (d. v. s. Her mans folk), sisbàka (jfr isl. siztr 

 siöastr: qvs. 'den senaste å backen'), stor- & 6-vist (isl. vist f. 

 'uppehälle', här 'uppehållsort'), stultas 1. stllXtaS (jfr nom. pr. 

 Stj/lter i Nyl. Folkv. n:o 36), SÜda (isl. soddi SUCldi m. öknamn), 

 tQ$b]}pJ6, (d. v. s. Tors-ön), vânàs (d. v. s. 'vatten-näs' Su), 

 tsàlfbXk 1. -fàlk (d. v. s. Kettilfolk; jfr tsihlfblk i Esse), imbu 

 « *empt-bo), ampio^pjev (d. v. s. 'svanön': jfr estl. ülmpt êlmpt *) 



isl. alpt f. cygnus), fi,K/ft (isl. eid f. & n. isthmus). I Purmo 

 förekomma jämförelsevis få foruartade ortnamn, men ej häller syn- 

 nerligen många finska sådana. Själfva namnet Purmo är otvifvel- 

 aktigt finskt och torde alst ha brukats om trakterna kring den i 

 n. v. Kortesjärvi socken (s. o. fråa Purmo) belägna Pttrmoj ärv /-sjön. 



*) fsv. *œmpt <^*(elmpt, 2-omljudt i förh. till isl. alpt, 

 måste hafva inskjutit m efter analogi med s amp t m. fl. ord, hvari 

 -mpt- befann sig. De märkliga estländska motsvarigheterna före- 

 falla mig att innehålla M-omljud: isl. *6lpt <Z älpt <^ alpt = 'den 

 hvita fågeln', jfr lat. albus 'hvit . 



