192 



ce) a-ljuden, isynnerhet det långa, uttalas betydligt mera 

 slutet här än i Nyland ; dock vågar jag ej påstå att de sam- 

 manfalla med a-ljuden i Sverige. x ) 



ß) Långt m närmar sig starkt långt u utan att likväl ut- 

 talas lika „spetsigt" som t. ex. i västligaste Nyland och an- 

 gränsande del af Ab o-län. Jfr Hgp. § 1 anm. 4. 



y) å-ljuden äro o och a, hvilka sinsemellan växla enligt 

 bestämda lagar. §§ 29 — 33. 



å) ä-ljuden äro : a framför l och ;v, œ framför r och r- 

 supradentaler i betonad stafvelse, a för öfrigt. 



«) Skillnaden mellan öppet och slutet ö är, synnerligen 

 i diftongerna, särdeles ringa, i det att $ mycket närmar sig 0. 

 Ofta är det äfvenledes svårt att från hvarandra urskilja detta 

 korta ö-ljud och y>. De byta i själfva värket ofta plats, så 

 att man kan få höra niés o. mips, synar o. smiar, bfyn o. 

 Mn & c. 



§ 3. Diftongerna, blott fallande, äro 1) gamla: ai qm 

 tytjP; 2) nya, delvis lånade från finskan: a\ au oy? ou ui avi. 



§ 4. 



1) Enkla. 



Explosivor 

 Frika- f Mediana 

 tivor [Laterala 

 Tremulanter 

 Resonanter 



Konsonanterna 



äro 



följande : 

















Bilabiala 



Denti- 

 lat. 



Post- 



deiit. 



Snpra- 

 dent. 



Katu- 

 min. 



Prœpa- 

 lat. 



Mediopa- 

 lat. 



Laryng. 





h^ 





|J 





H 





h3 





1-3 





f3 





1-3 





H 



i-3 





>-3 





H 





H 



o 



1-3 





H 



O 



H 



o 



1-3 





o 





o 





o 





o 





o 





o 



s 



o 







P 























P 





B. 



o: 









5 





c; 





o: 



s 



CS 





c: 



P 



c: 



p* 



p 

 p- 



c: 



P 





o 



o 























P 



b 







- t 



d 



t 



i 







— 







— 



h 



9 











— 



— 



f 



V 



S 



— 



å 







— 



— 



t 



— 



— 



h 



— 



— 



— 







— 



X 



1 



— 



1 



r 



n, 



m 



1 







— 



— 



— 



— 







m 



m 







70 



72 



n 



— 



— 



n, 







— 



— 



Ë 









x ) Q, uttalas här i det närmaste lika som i Malaks, hvars öl- 

 ljud af professor Lundell (efter folkhögskoleföreståndaren J. Klockars" 

 pronunciation) bestämts såsom liggande närmare typiskt Q, än Cl. 



