

201 



skär x ) jfr. isl. skarr n. tumult våmb isl. vom& 



strägg 2 ) isl. strangr vänd 4 ) fsv. vänder 



tåla „ #aZa ^ara „ ^'«ra isl. vera 8 ) 



^«■ra 3 ) jfr. isl. _^üari m. varas 5 ) isl. vara 



'a cross-stick' varg „ vargr 



valp, vâlp fsv. hvalper värtu 6 ) „ vårta 



isl. hvelpr 7 ) va^ „ va£w 



Efter j står a i de från hsv. lånade jaga, jäku 'jacka', 

 jäkup 'Jakob' o. jannän, vidare i det urspr. svagt betonade 

 a 'jag' samt i järns vb. 'skräfla, kälta', jcirm vb. 'gnälla, 

 klaga', jäsar m. 'stackare', pjäjjjar vb. 'skrälla', pjältar vb. 

 'pallra i väg', pjäs ar m. 'stackare'. Orsaken, hvarför dessa 

 sistanförda dialektord uppvisa a och icke a resp. ce, är dun- 

 kel. — jams hsv. *gjamsa uppvisar brytning i förh. till isl. 

 gemsa 'begabba'; järm vore äldre *gjarma 8 ), brytn. af * germa 

 (jfr hsv. gorma) och här kunde a kvarstå fför r [en lika be- 

 tyd, biform jcérm finnes dock äfven i målet]; i orden med 

 uddlj. pj- är j yngre inskott (jfr ^ z under dessa ord.); jäsar 

 slutligen är till sin etymologi okändt. 



2) isl. fsv. långt a i orden 



får 9 ) isl. /ar- efter analogi med vb. /ara; 



/afc „ fätékr fsv. *fätiker- förkortning på grund af äldre 



aflednings-betoning ; 

 nät „ natt — förkortning fför lång kons. (Nn G NSpr § 148). 



3) äldre å'-ljud, af olika orsaker: bladar hsv. bläddra 

 visar anslutning till subst. blad; jfr ock ndl. bladeren (Tamm 

 Etym. Ordb. 2 ) — bldsêr hsv. blessera är folketymologisk 



x ) vb. Genljuda. 2 ) adj. Sträng. 3 ) vb. Omröra i gröt. 4 ) 

 adj. Ond; m. Djäfvul. 5 ) ' vb. Varsna. 6 ) f. Vårta. Jfr Nn Fryksd 

 § 42. 7 ) fsv. -a- beror på följ. 1: Nn Fryksd. § 29. 8 ) Lgr 

 Btr. p. 91 anm. 9 ) n. Farsot. 



