222 



7) hsv. ä i uttr. nos o Ms [jte hà§ o kåy. jfr §§ 130, 1; 

 132, 1; 31, 1] jfr hsv. härs och tvärs; 6 har tillkommit ge- 

 nom assimilering med följande betonade vokal. 



8) isl. ei fsv. e i det vanligen obetonade tom 'de, dem' 

 fsv. J)ëm isl. J>eim(r). 



o 

 § 30. motsvarar 



1) isl. fsv. långt a allmänt utom i de fall, som höra 

 under §§ 17, 1 o. 32, 2. 



ok fsv. oka 1 ) got 3 ) isl. gått 



okar „ åker 1 ) grå „ grdr 



bot isl. bcitr pöval 4 ) fsv. Päval 



däm 2 ) „ cMmr blöt isl. &Zafö 



/o „ fä rot v hratt 



2) urspr. kort, men tidigt — ish. fför rö rt m (jfr Nh 

 GNSpr. § 147 a) — förlängdt a; t, ex. 



bon isl. barn körfa hsv. kardade 



gälar „ gärdar morfar isl. maröar? 



hotan „ haröari skön „ skarn 



3) finska dift. -ho i böntona 5 ) jfr. fi. foto-; desslikes vid 

 uttalandet af fi. ord sådana som suola: sola, kuoli:kök, suo- 

 messa: sömasa o. s. v. Sammalunda uttalas detta tveljud af 

 nylänningar som o eller o. 



§ 31. motsvarar 



1) fspr. o, då detta i målet kommer att stå framför l 

 eller r, rU l i sluten stafvelse; blir denna, genom tillägg af 



x ) Kvant. aflj. till isl. aka, åker: jfr Kock Fsv. Ljl. 407 ff. 

 2 ) m. Anda (i dryck). 3 ) n. Dörr-, fönsterpost. 4 ) I ortnamn. °) 

 pl. t. def. (g.?) Förningar till barnsängskvinna. 



