223 



ändelsevokal, öppen, så inträder o; så t. ex. hål men holt, 

 hål men höh, går men gôn; får g x ) år h ärm hålma hårt 

 håg &c. 



2) äldre a i siålv (Kå) 'själf , hkt ord (uppvisande v- 

 omljud?) altså representerar fn. sjalfr fsv. sialver, medan 

 siélv = fsv. sicelver. 



§ 32. motsvarar 



1) fspr. ä o (jfr §§ 30,2; 31,2) framför urspr. rd och 

 rt i sluten stafvelse; blir denna, genom tillägg af böjnings- 

 1. aflednings-ändelse, öppen, så öfvergår a^> o — likasom äf- 

 ven i följ. mom. af denna §. T. ex. hål isl. harör (men 

 komp. hålan § 30, 2), gal isl. garör (men pl. gqlar ibd.), 

 måc\ isl. morör (men meßar ibd.) ; äfvensom håc\ hsv. härda 

 (men prêt. höq]a ibd); ntr. Mr? o. s. v. 



2) fspr. ä framför r och af l uppkommet l i sluten 

 stafvelse; t. ex. 



når 2 ) fsv. när 



får 



„ far n., 



men /on 



hår 



isl. här 



., hon 



sår 



,. sär 



„ 5or* 



hål 3 ) 



j. /Cftt 



„ Äo?a 



nål 



„ w«Z 



„ nqla 



stål 



„ stal 



„ sfé?2 



Äfvenså bål adj. hsv. &åZ (Tamm -iït. O 2 s. v.). 



3) fsv. ö framför l i ordet bålnas fsv. oo?«a hsv. bulna. 





OO. 



Anm. till §§ 30—32. 



Denna företeelse — på hvilken folkskollärar G. Vik- 

 lund först gjorde mig uppmärksam — är naturligtvis fram- 



1 ) vb. Sladdra. 2 ) adv. När. 3 ) m. Blast på rotfrukter. 



