230 



lâvar isl. lifr gen. Hefrar 



smâ(d) har följt frad(d) U(d) va(d) — isl. sm«#r gen. smiös. 



4) isl. a pr omljud: Ä§s isl. Äass hsv. Jies, jfr fsy. hêësœ 



f. 'heshet'. 



5) isl. ei i orden: 



M# isl. leiga hsv. fe#a vb. 

 såg „ seigr „ se# 

 tåg „ teigr „ fe#. 



Jag antager ett öfvergångsstadium Hfag *se,%g *tåig, 

 hvarefter ett slags ersättningsförlängning inträdt. Att öfver- 

 gången icke kan vara gammal, synes framgå däraf att mån- 

 genstädes i Nyland (Sibbå, Helsinge, Esbo m. fl. st.) en lik- 

 nande ljudlag i våra dagar håller på att bryta sig igenom: 

 låg isl. leiga, våt isl. veil o. s. v. — Att här antaga afljud 

 (ss. Lge Btr p. 115 mom. c), går ej an för dessa mål — 

 ty hvarför skulle vokalen i *lega &c hafva förlängts? 



agndom in. hsv. egendom har ombildats efter föresyn af 

 vb. äga. — fin hsv. fan kan vara inkommet från ngn annan 

 dialekt. 



Hit kunde hänföras rksü m. 'jätte' <C *rcisill, afledn. o. 

 aflj. till isl. risa vb. risi in., jfr reisuligr adj. hsv. reslig. 

 Sammalunda vore risur f. pl. 'fiskafskräde' ett isl. *hrei\n\sw 

 jfr hreistr n. idm; i Estl. finnas réis rés isl. *hreisa vb. rensa. 



§ 37. t-omljud visar sig åtm. i följande för hsv. främ- 

 mande ord: 



brad vb. tr. 'smälta': isl. bråd (§ 36, 1). 

 hâv adj. 'duglig', omlj. af *häf-: haf-, aflj. höf-, hvaraf omlj. 



isl. M fr adj. idm. (§ 36, 1). 

 frag vb., fragu f. 'fråga' jfr isl. frégr adj.: isl. prêt, frå 



*frag fsv. fr äg h a vb. 



